ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7538/19
Провадження № 2/362/49/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні м. Василькові Київської області цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні майном та припинення права на частку у спільному користуванні,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Дуля Т. В. року звернулася до суду з позовомдо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні майном та припинення права на частку у спільному користуванні.

Позовні вимоги, згідно з поданим позовом в редакції від 27 травня 2020 року, мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 . Після його смерті залишилося спадкове майно в тому числі транспортний засіб - автомобіль марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, що належав спадкодавцю на підставі САО №376513, дата реєстрації 29.11.2012 року, виданого ВВНТПРЕД ЦПДР та АС при МВС України, державний номерний знак НОМЕР_2 (далі транспортний засіб та/або автомобіль).

Спадкоємцями за законом після смерті померлого ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_1 , позивач у справі, а також діти: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Всі спадкоємці прийняли спадщину та оформили її належним чином, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений транспортний засіб. Позивачу належить частка як частка у праві спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу, всім іншим по 1/14 частині транспортного засобу.

Домовитись сторони між собою про спільне користування вказаним автомобілем не можуть. У липні 2019 року відповідачі автомобіль забрали. У кого з відповідачів знаходиться транспортний засіб позивачу не відомо.

Зазначені дії відповідачів позбавляють позивача реалізувати своє право власності, тобто відповідачі чинять перешкоди в здійсненні права власності позивача на транспортний засіб.

Відповідачі не бажають будь-яким чином добровільно, у позасудовому порядку, вирішити питання поділу автомобіля.

У зв?язку з чим, позивач вважає, що відповідачі повинні припинити чинення перешкод у користуванні власністю, що є порушенням його прав та інтересів власника автомобіля та не чинити вказані дії у подальшому, а також передати транспортний засіб, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від автомобіля позивачу.

Спільне володіння і користування вказаним майном разом з відповідачами є неможливим через неприязні стосунки між сторонами.

Відповідно до Звіту №06,242-04 про оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного 11 грудня 2019 року ринкова вартість транспортного засобу складає 189 269,44 грн. 44 коп.

Відповідачі являються власниками по 1/14 частки спірного автомобіля кожний, що складає 13 519, 25 грн.25 коп., тобто припинення їх права власності на частку не завдасть їм істотної шкоди, у порівнянні частки позивача, що в грошовій оцінці становить 108 153,97 грн. 97 коп.

Посилаючись на викладене, представник позивача адвокат Дуля Т.В. просила:

-припинити право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на 1/14 частину транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 , кожної, з виплатою їм вартості їх часток;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/14 частини транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-зобов?язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 транспортний засіб автомобіль марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 , Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , дата реєстрації 29.11.2012 року, виданого ВВНТПРЕД ЦПДР та АС при МВС України та ключі від автомобіля.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху в зв?язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі (т.1 а.с. 19-20).

09 січня 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 21 грудня 2019 року від представника позивача адвоката Дулі Т.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору (т.1 а.с.41-42).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху в зв?язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наданням строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду (т.1 а.с.47-48).

12 лютого 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 04 лютого 2020 року від представника позивача адвоката Дулі Т.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи нову редакцію позовної заяви із зазначенням адреси проживання позивача (т.1 а.с.50-57).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху в зв?язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та невиконанням вимог ухвали суду, з наданням строку для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду (т.1 а.с.59-60).

28 травня 2020 року на виконання вимог ухвали суду від 20 лютого 2020 року від представника позивача адвоката Дулі Т.В. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи нової редакції позовної заяви від 27.05.2020 року із усунутими недоліками (т.1 а.с.63-68).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання (т.1а.с.69-70).

Від представника ОСОБА_3 адвоката Бондаренка О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з огляду на безпідставність та необгрунтованість заявлених позовних вимог. Зазначав, що наданий позивачем Звіт про оцінку ринкової вартості спірного транспортного засобу складений з порушенням норм чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», загальних засад оцінки майна і майнових прав, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки майна колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2023 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України, оскільки Звіт не містить додатків, які повинні становити невід?ємну частину звіту (про оцінку і містять дані стосовно технічного стану автомобіля (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що свідчить про складення Звіту на припущеннях. Крім того, оцінювачем проводилася оцінка автомобіля без огляду самого автомобіля, оскільки як зазначає у позові позивач автомобіль знаходиться у відповідачів, що свідчить про відсутність можливості надання оцінювачу автомобіля для огляду. Що стосується вартості автомобіля визначеної у Звіті, то вона є навмисно заниженою та не підтверджена жодним достовірним документом. На підтвердження того, що вартість автомобіля суттєво занижена надаються роздруківки з сайтів продажу автомобілів «auto ria» де автомобілі цієї ж марки та моделі, 2012 року випуску з аналогічним об?ємом, тощо, згідно з якими такі автомобілі продаються від 330 657 грн до 401 215 грн. Отже позивачем навмисно знижено вартість спірного автомобіля на 141 000 грн, а то й на 211 000 грн (т. 1 а.с.91-102).

Від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи призначеної на 27.01.2021 року за її відсутності за станом здоров?я (т.1 а.с.138 А).

Від представника ОСОБА_3 адвоката Бондаренка О.М. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 27.01.2021 року в зв?язку з неможливістю прибути в судове засідання (т.1 а.с.139-140).

24 лютого 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява про зупинення провадження в даній справі в зв?язку зі смертю ОСОБА_2 (відповідача в справі), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.183-185).

08 червня 2021 року представник позивача адвоката Дуля Т.В. подала суду заяву, в якій не заперечувала щодо зупинення провадження в даній справі в зв?язку зі смертю ОСОБА_8 (т.1 а.с.192).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2021 року провадження в даній справі зупинено в зв?язку зі смертю відповідача ОСОБА_2 до встановлення його правонаступників (т.1а.с.194-195).

13 травня 2024 року від Другої Васильківської державної нотаріальної контори, на запит суду від 07 травня 2024 року, до суду надійшли матеріали спадкової справи № 96/2021 відкритої 04 червня 2021 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (т.2 а.с. 1-117).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року відновлено провадження в даній справі та призначено дану справу до розгляду (т.2 а.с.118).

20 серпня 2024 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначала, що позов не визнає, оскільки відповідачі неодноразово пропонували позивачу різні варіанти вирішення питання щодо спірного автомобіля, як його відчуження всіма співвласниками та поділу коштів відповідно до належних часток так і придбання позивачем їхніх часток в автомобілі, виходячи з реальної вартості автомобіля, проте позивач за вирішенням даного питання звернутись до суду з позовом про припинення права на частки відповідачів у спільному майні, при цьому, позивач не підтвердила належними доказами відсутності істотної шкоди інтересам співвласників та членам їхніх сімей припиненням права власності на їх частки в спільному майні, вартості часток відповідачів на депозитний рахунок суду, позивач не внесла (т.2 а.с.130-132).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Дулі Т.В. про залучення в даній справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_9 задоволено, замінено відповідача ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_9 , тощо (т.2 а.с.146-147).

19 листопада 2024 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява, в якій відповідач просила розгляд даної справи здійснювати без її участі, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необгрунтованими (т.2 а.с.167-168).

23 листопада 2024 року від ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій вона просила розгляд даної справи здійснювати без її участі, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначала, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необгрунтованими та такими, що не грунтуються на вимогах закону (т.2 а.с.187).

29 листопада 2024 року від ОСОБА_5 до суду надійшла заява, в якій остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, в задоволенні позову відмовити, зазначала, що позовні вимоги не визнає, оскільки позбавлення її спадкових прав на частку автомобіля є незаконним, вона є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та єдиним спадкоємцем майна після смерті своєї матері, ухвалою суду її ОСОБА_9 залучено до участі в даній справі як правонаступника, однак, вона має прізвище ОСОБА_10 згідно з копією паспорта. Свідоцтво про право на спадщину на частку спірного автомобіля вона не отримувала, оскільки його отримання потребує значних витрат, яких вона на даний час не може собі дозволити, вона залишилася проживати в спадковій квартирі разом з малолітнім сином, якого сама виховує. Вказувала, що вона має намір у майбутньому отримати свідоцтво про право на спадщину на частку автомобіля, але найближчим часом не має такої можливості (т.2 а.с.189-192).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.203-205).

Про про дату, час і місце розгляду справи по суті сторони повідомлялися належним чином (т.2 а.с.206-234).

У судове засідання позивач не з?явилася, представник позивача адвокат Дуля Т.В. подала до суду заяву, в якій просила дану справу розглядати за її відсутності, зазначала, що позов підтримує та просить його задовольнити (т.2 а.с.234).

Відповідачі подали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їхньої участі, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т.2 а.с. 139-140, 167-168, 187, 189-192).

Треті особи в судове засідання не з?явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив на позовну заяву, заяви, клопотання сторін, в межах позовних вимог та відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 , виданого 18 січня 2019 року Виконавчим комітетом Іванковичівської сільської ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18 січня 2019 року складено відповідний актовий запис №02 (т.1а.с.10).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину від 22 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б., ОСОБА_1 належить частка транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 як частина спільного сумісного майна подружжя (т.1 а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б., інша частина вищезазначеного транспортного засобу належить: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 по 1/14 частці в кожного з них (т.1 а.с.12).

Згідно з наданою позивачем копією Звіту №06/242-04 про оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного 11 грудня 2019 року спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_11 , за висновком останнього, ринкова автомобіля FORD KUGA , держ. номер НОМЕР_2 на дату оцінки складає 189 269,44 грн. 44 коп (т.1 а.с.13-15).

Відповідно до наданих представником відповідача ОСОБА_12 роздруківок з сайту продажу автомобілів «auto ria» автомобілів як і спірний автомобіль, цієї ж марки та моделі, 2012 року випуску з аналогічним об?ємом, тощо, вартість станом на серпень 2020 року становить від 330 657 грн до 401 215 грн (т.1 а.с.97-102).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , відповідач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_5 , виданого 19 лютого 2021 року Васильківським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №283 (т.1 а.с.184-185).

Згідно з матеріалами спадкової справи № 96/2021 відкритої 04 червня 2021 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , надісланими Другою Васильківською державною нотаріальною конторою на запит суду від 07 травня 2024 року, ОСОБА_9 є спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_2 (т.2 а.с. 1-117).

З вказаних матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 і на день смерті останньої ОСОБА_9 та її малолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 були зареєстровані та проживали разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 ; в подальшому ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_14 ; ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем за законом майна ОСОБА_2 ; заяву нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/14 частку транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_5 не подавала та відповідно зазначене свідоцтво нотаріусом їй не видавалось (т.2 а.с.11, 25, 69-70).

Звертаючись до суду з позовом позивач просила припинити право власності відповідачів на 1/14 частину транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2 (далі транспортний засіб та/або автомобіль) кожного, з виплатою їм вартості їх часток та визнати за нею право власності на частки відповідачів, зобов?язати відповідачів передати позивачу зазначений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від автомобіля.

Вартості часток відповідачів на депозитний рахунок суду позивач не внесла, і матеріали справи таких доказів не містять.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічна норма закріплена в статті 321 ЦК України та зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (висновок Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц).

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Згідно з частинами 1-3 статті 368 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення права на частку у спільному майні інших співвласників та отримання ними грошової компенсації вартості частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом (частина 2 статті 183 цього Кодексу).

Згідно з частиною 2 статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Тобто, якщо втрачається цільове призначення речі, то вона є неподільною.

Серед прикладів неподільних речеи? транспортні засоби, побутова техніка тощо. Така річ або продається і поділу підлягають отримані за неї гроші, або річ зберігається за одним з власників із наданням іншим грошової або іншої компенсації.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина 1 статті 365 ЦК України).

Аналіз положень частини 1 статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім?ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15 та від 14 травня 2021 року у справі № 344/120/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини 1 статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини 1 статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

Частиною 2 статті 365 ЦК України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність умови визначеної частиною 2 статті 365 ЦК України дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.

Для уникнення правової невизначеності судам доцільно одночасно з вимогою про припинення права власності на частку у спільному майні задовольняти й вимогу про визнання права власності на таку частку за співвласником, який попередньо вніс на депозитний рахунок вартість спірної частки. Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, забезпечуючи єдність судової практики (постанова від 9 вересня 2024 року у справі № 671/1543/21).

У позовній заяві позивач просила: припинити право власності відповідачів на 1/14 частку транспортного засобу автомобіля марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_2 кожного, з виплатою їм вартості їх часток; визнати за позивачем право власності на частки відповідачів; зобов?язати відповідачів передати позивачу зазначений транспортний засіб, свідоцтво про його реєстрацію та ключі від автомобіля.

Як встановлено судом позивач вартості часток відповідачів на депозитний рахунок суду не внесла, і матеріали справи таких доказів не містять.

Транспортний засіб марки FORD, модель KUGA 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , тип легковий універсал -В, державний номерний знак НОМЕР_2 (далі транспортний засіб та/або автомобіль) набутий сторонами у власність в частках в порядку спадкування.

Зокрема, ОСОБА_1 , позивачу в справі, належить часткатранспортного засобу як частини спільного сумісного майна подружжя (т.1 а.с.11).

Інша частини транспортного засобу належить позивачу - ОСОБА_1 , відповідачам у справі: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та третім особам: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , а саме по 1/14 частці в кожного з них (т.1 а.с.11).

Транспортний засіб у розумінні частини 2 статті 183 ЦК України є неподільною є річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, надання одному із співвласників у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності є неможливим.

За змістом вищенаведеної норми така річ як автомобіль зберігається за одним з власників із наданням іншим грошової або іншої компенсації.

З огляду на те, що позивач заявила позовні вимоги про припинення права власності на частки лише відповідачів, а співвласниками спільного майна автомобіля є не лише позивач та відповідачі, а й треті особи, суд звертає увагу на те, що припинення права власності на частки лише відповідачів з виплатою вартості їх часток не призведе до припинення права спільної власності на автомобіль зі збереженням його за одним із власників.

Під час розгляду даної справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач у справі - ОСОБА_2 померла (т.1а.с.184).

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , є донька останньої ОСОБА_5 , яка спадщину в установленому законом порядку прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/14 частину транспортного засобу не отримала.

Оскільки в зв?язку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 у спадкоємця ОСОБА_5 виникло лише право на 1/14 частку в праві спільної власності транспортного засобу, а майнове право на зазначену частку в неї не виникло в зв?язку з цим, суд вважає, що припинення права власності на таку частку в спільному майні, є неможливим.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України покладений обов?язок довести суду ті обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог.

Заявляючи позовну вимогу про припинення права власності відповідачів на 1/14 частку, кожного з них, на транспортний засіб позивач повинна довести, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їхньої сім`ї (частина 4 статті 365 ЦК України), однак позивач таких умов як відсутність істотної шкоди інтересам відповідачів та членам їхніх сімей (зокрема, наявність у відповідачів та/чи членів їхніх сімей у власності інших автомобілів, тощо) не довела.

Посилання позивача на те, що розміри часток відповідачів є незначними, в даній справі не може бути достатньою підставою для припинення права власності відповідачів на зазначені частки, оскільки у разі задоволення позову буде порушено правовий режим спільної часткової власності, який враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, встановивши, що позовні вимоги заявлені позивачем до відповідачів про припинення права власності на їхні частки, з яких на одну частку майнове право не виникло на транспортний засіб; позивач вартості часток відповідачів, частки кожного, на депозитний рахунок суду не внесла; відсутності істотної шкоди інтересам відповідачів не довела та враховуючи, що транспортний засіб є неподільною є річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, а заявлені позивачем позовні вимоги про припинення права власності на частки лише відповідачів з виплатою вартості їх часток, у той час як співвласниками спільного майна автомобіля є не лише позивач та відповідачі, а й треті особи, не призведе до припинення права спільної власності на автомобіль зі збереженням його за одним із власників, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 15, 16, 183, 321, 365, 328, 368, 1216, 1217, 1268 ЦК України, статтями статтями 4, 10-12, 76-81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод в користуванні майном та припинення права на частку у спільному користуванні відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко