Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа153/381/25

Провадження2/153/125/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/381/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Договорам позики №79475561 в розмірі 35008,36 грн., з яких 9712,92 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25295,44 грн. сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати у сумі 3028,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.03.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №79475561. Згідно п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://clickcredit.ua/ihformaciya з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п.п.5.1 п.5 Договору позики). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №30 від 19.08.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35008,36 грн., з яких 9712,92 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25295,44 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення підпису одноразовим ідентифікатором «22225». Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свої зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодних платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Вказані обставини змушують звернутися до суду з цим позовом.

12 березня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 08 квітня 2025 року.

19 березня 2025 року за вхід.№1726 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у відзиві відповідач зазначила, що частково заперечує проти задоволення позовної заяви з наступних підстав: згідно договору позики №79475561 п.2.1 ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10800,00 грн. Відповідно до п.2.2 Договору кредит надається строком на 30 днів з 01.03.2024 (строк кредитування) по термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 30.03.2024. Умовами вказаного договору позики передбачено: тип позики кредит; мета отримання кредиту для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк позики (строк дії договору) 30 днів; процентна ставка 2.5% на день (базова); денна процентна ставка/день 0,75% на день; дата надання позики 01.03.2024, дата повернення 30.03.2024, тобто строк позики 30 днів, розрахунок 10800 грн.(сума кредиту) х 0.75% (відсоток день) = 81 грн. х 30 днів = 2430 грн. (відсотки за користування кредитом) + 10800 грн. (сума кредиту) = 13230 грн. борг перед кредитором, що підтверджується самим договором п.2.3. Тому, даний позов відповідач визнає частково, а саме, згідно п.2.2 зазначеного Договору основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, строк позики (строк дії договору) становить 30 днів, тому розрахунок заборгованості відповідача за процентами, який складений первісним кредитором та позивачем не відповідає договору. Також відповідач звертає увагу суду, що у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст.1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 ЦК України. Проценти встановлені ст.625 ЦК України підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 ЦК України не можуть застосовуватися одночасно. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику, а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до положень п.2.2 та п.2.3 Договору надання грошових коштів у позику №79475561 від 01.03.2024: строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 01.03.2024, дата повернення позики 30.03.2024. Таким чином, оскільки Договором надання грошових коштів у позику №79475561 від 01.03.2024 визначений строк його дії, який становить 30 днів з 01.03.2024, саме протягом даного строку первісний кредитор мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.2.3 цього Договору, становить 0,75%. Натомість, первісний кредитор ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» як вбачається з позовної заяви, здійснив нарахування відсотків, а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», пред`явив позов за Договором надання грошових коштів у позику №79475561 від 01.03.2024 як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів з 01.03.2024, так і після закінчення строку його дії, тобто після 30.03.2024, внаслідок чого вважає за необхідне виконати власний розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 за відсотками за вказаним договором. Так, 10800 грн. (сума кредиту) х 0.75% (відсоток день узгоджена сторонами) = 81 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 30 днів = 2430 грн. (відсотки за користування кредитом) + 10800 грн. (сума кредиту) = 13230 грн. борг перед кредитором, що підтверджується самим договором п.2.3. З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором надання грошових коштів у позику №7945561 від 01.03.2024 між нею та первісним кредитором ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» в обумовлені договором строки, відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 12142 грн. 92 коп. Тому, відповідач просить суд позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором №79475561 від 01.03.2024 у розмірі 12142,92 грн., з яких: 9712,92 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2430 грн. заборгованість за процентами.

01 квітня 2025 року за вхід.№2004 від позивача надійшла відповідь на відзив до позовної заяви, в якій позивач зазначив, що позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі з наступних підстав: відповідно до умов договору передбачено умови та строки нарахування відсотків. Позивач вказує що, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення Кредитного договору, на таких умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Кредитного договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов Кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження відповідача із всіма умовами договору, враховуючи і нарахування відсотків. Також позивач зазначає, що у Кредитному договорі, підписаному відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті первісного кредитора, а також отримав від первісного кредитора до укладення Кредитного договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та знаходяться у загальному доступі в мережі Інтернет. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов правил надання кредиту відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння змісту Кредитного договору або незгоди з умовами Кредитного договору та/або додаткових угод під час підписання, до суду зі сторони відповідача не надавалося. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання Кредитного договору, якою він не скористався. Отже, підписавши Кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням Кредитного договору. Позивач зазначив, що у Постанові від 26.06.2018 по справі № 910/9072/17 Верховний Суд виклав правову позицію відповідно до якої за приписами статей 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно із ст.599 ЦК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Отже, Кредитний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобовв`язань, тому кінцева дата строку кредиту - є лише датою повернення кредиту, а не датою закінчення строку дії Кредитного договору. Також, позивач наголошує, що за весь період перебування права вимоги по Кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за Кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до позивача. Також позивач зазначає, що жодна вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Відповідачем умови Кредитного договору не виконувались, отже нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов Кредитного договору є правомірним, а відповідач жодним чином не позбавляється від обов`язку виконання умов Кредитного договору та погашення заборгованості в повному обсязі. Також, позивач зазначає, що відповідачем факт укладення Кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з первісним кредитором, відповідно відповідач визнає отримання на підставі Кредитного договору коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Визнання обставин позову стороною відповідача звільняє позивача від їх доведення перед судом. Також, відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, Кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Отже, укладення Кредитного договору онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим. Також, позивачем доведено факт укладання відповідачем Кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими. Тому позивач, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК» ЄАПБ» понесені судові витрати.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява представника позивача за вхід.№1554 від 11.03.2025 про розгляд справи за відсутності сторони (а.с.4 позовної заяви); заявка на отримання процесуальних документів в електронному вигляді (а.с.32), відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості (а.с.45-46), відповідь на відзив (а.с.48-53).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.37-39), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79475561 від 01.03.2024 судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено вказаний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, в сумі 10800 грн. ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування в порядку та на умовах, визначених цим договором. Процентна ставка 2,5 % в день; Кредит надано на строк 30 днів, тобто до 30.03.2024, підписано одноразовим індефікатором 22225.

Із копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит судом встановлено, що відповідно до договору ОСОБА_1 01.03.2024 отримала кредит в сумі 10800,00 грн., на строк 30 днів, до 30.03.2024 зобов`язана повернути 13230,00 грн. з яких 10800,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 2430,00 грн. сума заборгованості за відсотками, підписано одноразовим індефікатором 22225.

Із копії договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткових угод №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022, №34 від 19.08.2024, та акту прийомупередачі судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у витягу з реєстру боржників №30 від 19.08.2024. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 35008.36 грн.

Із копії розрахунку заборгованості за договором позики №79475561 від 01.03.2024 за період з 19.08.2024 по 31.01.2025 судом встановлено, що станом на 31.01.2025 заборгованість за договором позики №79475561 від 01.03.2024 не погашена ОСОБА_1 , залишок заборгованості складає 35008,36 грн.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком графіку платежів за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак графік платежів узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві було надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що після підписання кредитного договору за допомогою одноразового пароля, відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, згідно тарифів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Що стосується нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, то суд зазначає наступне:

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору позик № 79475561 від 01 березня 2024 року, кредит надається строком на 30 днів (пункт 2.2), дата надання коштів - 01.03.2024, дата повернення кредиту 30.03.2024 (пункти 2.3). Можливість продовження строку позики передбачена розділом 4 Договору.

Відповідно до пункту 2.3 Договору, Стандартна (базова) процентна ставка 2.5 % на день, денна процентна ставка/день, яка застосовується у відповідності до умов Програми лояльності протягом первісного строку кредитування 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2.70% за день. В пункті 4 Договору вказано, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики у в останній день строку користування позикою, Позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором, за які нараховується проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3. п.2 Договору. Умовами Договору не передбачено необхідності в такому разі укладення додаткових угод, тощо, отже сторони погодили, що застосування Базової процентної ставки відбувається автоматично в разі невиконання обов`язку по поверненню коштів, отриманих в кредит та процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою.

Отже, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені Договором, а саме з: 01.03.2024 по 30.03.2024 в розмірі 0,75% та з 31.03.2024 по 28.06.2024 в розмірі 2.5 % на день (в зв`язку з порушенням строку повернення кредиту), надалі включається механізм захисту прав кредитора ( 9712,92 х 2.5% х 90 = 21854,07), закріплений в ст.625 ЦК України.

В зв`язку з вище вказаним, суд наводить власний розрахунок процентів, що підлягають стягненню: 10800 (сума кредиту) х 0,75 % (процентна ставка) х 30 (строк дії Договору) = 2430,00 грн.; 9712.92 (тіло кредиту) х 2.5 % (Базова процентна ставка) х 90 (п.4 Договору) = 21854.07 грн.; 2430 грн. + 21854.07 = 24284,07 грн.

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 33996,99 грн. з яких 24284,07 грн. - процентів за користування кредитними коштами та 9712.92 грн. - тіло кредиту.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За таких обставин, суд вважає, що із відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості по процентах в розмірі 24284,07 грн.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для часткового задоволення позовних вимог. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 33996,99 грн. з яких 24284,07 грн. - проценти за користування кредитними коштами та 9712.92 грн. - тіло кредиту.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому суд приходить до висновку про розподіл судових витрат відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2942,66 грн. витрат по оплаті судового збору, виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» ( адреса: 01032, вулиця Симона Петлюри,30 місто Київ IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за Договором позики №79475561 від 01 березня 2024 року у сумі 33996.99 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2942,66 грн., а всього 36939 (тридцять шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) гривень 65 копійок.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк