Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа153/370/25

Провадження2/153/117/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/370/25 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №4939033 від 13.05.2021 у розмірі 20965,83 грн., судові витрати пов`язані з розглядом даної справи у сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.05.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №4939033. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан». Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №4939033 від 13.05.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на веб-сайті товариства. Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит №4939033 від 13.05.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5100 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 ЦК України. Внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 13.09.2021 згідно умов договору відступлення прав вимоги №07Т, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №4939033 від 13.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 20965,83 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4590 грн.; заборгованість за відсотками становить 15814,83 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 561 грн. Керуючись ст.ст.512-514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору №4939033 від 13.05.2021, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №4939033 від 13.05.2021. Незважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

10 березня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 08 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чном, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№410, в якому стоїть відмітка про отримання 18.03.2025 (а.с.46) та вих..№845, в якому стоїть відмітка про отримання 18.03.205 (а.с.47).

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.4 позовної заяви).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.41-43), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії Анкети заяви судом встановлено, що 13.05.2021 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву вказавши свої персональні дані для отримання кредиту в сумі 5100 грн., на строк 30 днів, дата повернення кредиту 12.06.2021, сума до повернення 7573,50 грн.

Із копії Договору про споживчий кредит №4939033 від 13.05.2021 судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до умов якого на умовах повернення, платності, строковості ТОВ надало відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 5100 грн., на строк 30 днів, дата повернення кредиту 12.06.2021, сума до повернення 7573.50 грн.

Із копії графіку платежів та паспорту споживчого кредиту судом встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена із графіком платежів до кредитного договору.

Із копії платіжного доручення №46136226 від 13.05.2021 судом встановлено, що на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 13.05.2021 перераховано 5100 грн. згідно договору №4939033.

Із копії відомості про щоденні нарахування та погашення судом встановлено, що залишок боргу станом на 26.08.2021 складає 20965.83 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4590,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 15814.83 грн.; заборгованість по комісії становить 561 грн.

Із копії Договору факторингу від 13.09.2021 судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» згідно умов договору та прав вимоги №07Т, відступило право вимоги за кредитним договором №4939033 від 13.05.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача

Із копії досудової вимоги від 27.09.2023 за вх..№-АВ судом встановлено, що на адресу ОСОБА_1 надіслано досудову вимогу та наполегливо рекомендовано сплатити заборгованість за її кредитним договором у розмірі 20965,83 грн. в термін до 30.10.2023.

Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу було надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що після підписання кредитного договору за допомогою одноразового пароля, відповідач взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Окрім того, встановлено, що відповідач жодного разу не вносила кошти на погашення заборгованості за наданим кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Порядок укладення електронного договору визначений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Що стосується нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, то суд зазначає наступне:

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору надання грошових коштів у позику № 4939033 від 13 травня 2021 року, кредит надається строком на 30 днів (пункт 1.3), дата надання коштів - 13.05.2021, дата повернення кредиту 12.06.2021 (пункти 1.4). Можливість пролонгації строку позики передбачена розділом 4 Договору.

Відповідно до пункту 1.1.4 Договору, процентна ставка 1,25 % на день, відповідно до пункту 1.5.2. Стандартна (базова) процентна ставка - 5,00 % на день, відповідно до пункту 1.6. В пункті 2.2.1. Договору вказано, що у випадку користування позикою понад строк, встановлений п.1.3 Договору, з наступного дня після спливу строку, вказаного в п.1.3 Договору умови щодо нарахування процентів за процентною ставкою в розмір 5.00 % на день перераховуються і до взаємовідносин сторін застосовується Стандартна (базова) процентна ставка в розмірі 5.00 % на день від суми позики за кожен день користування позикою. Умовами Договору не передбачено необхідності в такому разі укладення додаткових угод, тощо, отже сторони погодили, що застосування Стандартної процентної ставки відбувається автоматично в разі невиконання обов`язку по поверненню коштів, отриманих в кредит та процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою.

Така умова Договору не суперечить нормам чинного законодавства та є застосовною (Постанова ВП ВС від 18.01.2022 р. в справі № 910/17048/17, пункти 132-145).

Отже, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені Договором, а саме з: 13.05.2021 по 10.06.2021 в розмірі 1,25% та з 11.06.2021 по 10.08.2024 в розмірі 5,00 % на день (в зв`язку з порушенням строку повернення кредиту), надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в ст. 625 ЦК України.

Натомість позивач здійснив нарахування процентів, зазначених в умовах Договору, по 26 серпня 2021 року включно, про що зазначено ним у позовній заяві та в наданій ним Відомості про щоденні нарахування та погашення (а.с.25).

В зв`язку з вище вказаним, суд наводить власний розрахунок процентів, що підлягають стягненню: 5100 (сума кредиту) х 1.25 % (процентна ставка) х 30 (строк дії Договору) = 1912,50 грн. 722,00 грн. (11.06.2021 сплата процентів по кредиту) = 1190,50 грн.; 5100 (тіло кредиту) - 510,00 грн. (11.06.2021 сплата тіла кредиту) = 4590 (сума кредиту) х 5.00 % (Стандартна (базова) процентна ставка) х 60 (п.2.3.1.2 Договору) = 13770,00 грн.; 1190,50 грн. + 13770,00 грн. =14960.50 грн.

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 14960,50 грн. - процентів за користування кредитними коштами та 4590 грн. - тіла кредиту, 561,00 грн. - комісійна винагорода, а всього 20111,50 грн.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Тобто, право ТОВ «МІЛОАН» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося з закінченням строку дії договору 10.08.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому право ТОВ нараховувати передбачені договором проценти за кредитом 10.08.2021 припинено, у зв`язку з чим слід стягнути суму заборгованості по процентах у сумі 14960,50 грн.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає не доведеними обставини, на які ТОВ «Діджи Фінанс» посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для часткового задоволення позовних вимог. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 20111,50 грн. з яких: 14960,50 грн. - проценти за користування кредитними коштами та 4590 грн. - тіло кредит, 561,00 грн. - комісійна винагорода. В іншій частині заявлених вимог суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із недоведеністю.

Проте, так як позов задоволено частково, тому суд приходить до висновку про розподіл судових витрат відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору, виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог у розмірі 2216,49 грн.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. позивач надав суду: договір про надання правової допомоги від 12.02.2025 №01/11, укладений між замовником - ТОВ «Діджи Фінанс» та виконавцем - Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.02.2025 №4939033; детальний опис робіт від 19.02.2025; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги на суму 4000 грн.

Згідно з актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 19.02.2025, загальна грошова сума, що підлягає оплаті за проведення правового аналізу та надання правових рекомендацій, складення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, формування додатків до позовної заяви, складає 4000 грн.

Оскільки позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 4000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , на користь ТОВ Діджи Фінанс» (07405, Київська область місто Бровари вулиця Київська, буд.243-А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_2 в АТ «СЕНС БАНК» МФО:300346) заборгованість за Кредитним договором №4939033 від 13.05.2021 у сумі 20111,50 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2216,49 грн., та понесені витрати на правову допомогу у сумі 4000 грн., а всього 26327 (двадцять шість тисяч триста двадцять сім ) гривень 99 копійок.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк