Справа № 746/118/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р.

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Нагорної Н.Г.,

при секретарі Гриценко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Срібнянського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2021 року

№ 1954014 в сумі 25 605,60 грн, з яких 8 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 504,60 грн - заборгованість за відсотками, а також суму судового збору, сплаченого при поданні цієї позовної заяви, в розмірі 2 422,40 грн.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» зазначило, що 25 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1954014.

24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001 (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 24 грудня 2021 року № 02-24122001 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 25 605,60 грн, з яких 8 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту,

17 504,60 грн - заборгованість за відсотками. Оскільки всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, після набуття ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», ні на рахунки попереднього кредитора, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», яку позивач просить стягнути з неї в судовому порядку.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Сторони повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, призначеного на 12 год. 00 хв. 08 квітня 2025 року.

Представник позивача до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. У прохальній частині позову представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» виклав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 квітня 20245 року від представника ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука С.В., до суду надійшла заява про розподіл (відшкодування, компенсацію) судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Заяву про розподіл судових витрат просить розглянути без виклику сторін.

Відповідач також не прибула в судове засідання, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Також позивач звернулася до суду із заявою про застосування до позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» строку позовної давності, в якій просить відмовити в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

25 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту

№ 1954014, згідно з яким позичальнику надано кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 (підпункт 2.1. договору), у сумі 8 100,00 грн (підпункт 1.2. договору), строком на 24 дні (підпункт 1.3.), тобто до 13 липня 2021 року, зі сплатою за користування

1,9 % на день ( підпункт 1.4.1. договору).

На підтвердження перерахування коштів на платіжну картку ОСОБА_1 позивачем надано лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «УПР») від 04 березня

2024 року № 29145-0403, адресований ТОВ «Лінеура Україна», між якими

12 березня 2019 року було укладено договір № ФК-П-19/03-01 на переказ коштів, відповідно до якого 25 травня 2021 року о 14:49:05 було успішно перераховано кошти в сумі 8 100,00 грн на платіжну картку, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 91045336.

Укладення договору здійснено сторонами за допомогою ІТС ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (підпункт 1.1. договору)

Згідно з підпунктом 10.7. пункту 10 кредитного договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» на умовах, встановлених договором, надає клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Згідно з підпунктом 3.1. пункту 3 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» (далі - Правила), в тому числі й на умовах фінансового кредиту (підпункт 9.9. кредитного договору), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права, обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформації телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Закону України «Про електронну комерцію».

24 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (копія договору міститься в матеріалах справи).

У пункті 1.1. договору факторингу визначено, що на умовах цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості).

Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор замінює клієнта (первісного кредитора) у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошової вимоги клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 24 грудня

2021 року № 02-24122001 (витяг з реєстру боржників додано до позовної заяви) ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 25 604,60 грн, з яких 8 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 504,60 грн - заборгованість за відсотками.

Згідно з пунктом 6.4. договору факторингу у випадку, якщо з моменту переходу до фактора права вимоги клієнт отримав від боржників будь-яку вказану суму грошових коштів в погашення заборгованості боржників, клієнт зобов`язаний перерахувати вказану суму фактору протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання.

Відповідно до пункту 6.6. договору факторингу клієнт протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору повідомляє боржників про такий факт та про передачу персональних даних боржників, а також надає інформацію про нового кредитора (фактора шляхом повідомлення про заміну кредитора в особистому кабінеті боржників та/або відправлення текстового повідомлення на зазначений в анкеті боржника телефонний номер.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Однак боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики).

Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею

12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Отже, судом установлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договорі від 25 травня 2021 року № 1954014 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало кошти в сумі 8 100,00 грн на картку, вказану ОСОБА_1 під час укладення цього договору, тобто виконало зобов`язання за договором, а доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором перед ТОВ «Лінеура Україна» матеріали справи не містять.

Також судом установлено, що ТОВ «Лінеура Україна» передало право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 25 травня 2021 року № 1954014 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», уклавши 24 грудня 2021 року договір факторингу із ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Тобто ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло у встановленому законом порядку права вимоги до ОСОБА_1 . Доказів виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення кредитних коштів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» матеріали справи також не містять.

Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 є обґрунтованими, однак слід зазначити таке.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Частиною третьою статті 267 ЦК України визначено, що позов давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з умовами договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25 травня 2021 року № 1954014, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , кредитні кошти надавались строком на 24 дні (підпункт 1.3.), тобто до 13 липня 2021 року.

У поданій до суду 08 квітня 2025 року заяві про застосування строку позовної давності, ОСОБА_1 зазначає, що у ТОВ «Лінеура Україна» право вимоги до неї щодо повернення кредитних коштів виникло 14 липня 2021 року, і саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності щодо стягнення з неї кредитних коштів за вказаним договором.

Однак, пунктом 4 вказаного договору, з умовами якого ОСОБА_1 погодилась підписавши його (зокрема, підпункт 4.2.2. договору), передбачено пролонгацію та автопролонгацію договору, зокрема підпунктами 4.2.1., 4.2.2. договору визначено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до підпунктів 4.1.1.4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту ще на 15 календарних днів.

Підпунктом 4.2.5. вказаного договору визначено, що загальна кількість атовпролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений підпунктом 1.3 договору). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Отже, враховуючи умови договору, визначені пунктом 4, право вимоги до ОСОБА_1 щодо повернення кредитних коштів у ТОВ «Лінеура Україна» виникло після спливу 120 календарних днів з моменту отримання ОСОБА_2 кредитних коштів, враховуючи визначений у договорі строк кредитування (24 дні), тобто 21 вересня 2021 року і саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності щодо стягнення із

ОСОБА_1 кредитних коштів за вказаним договором.

Із цим позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором фактор ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду 18 березня 2025 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України.

Слід зазначити, що навіть з моменту укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» договору факторингу (24 грудня 2021 року) до моменту звернення до суду пройшло понад три роки.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 2 частини другої цієї статті визначено, що у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» відмовлено в повному обсязі, вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» щодо розподілу судових витрат задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 10, 12, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Н.Г. Нагорна