Справа № 465/1592/25
УХВАЛА

09 квітня 2025 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся доФранківського районного суду м. Львова із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на наступне майно: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 кв.м, житловою площею 15,4 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_3 ; однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,6 кв.м, житловою площею 10.5 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_3 ; однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 18,2 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_3 ; автомобіль марки MERCEDES-BENZ GL350CDI 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_3 . Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 зврнулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя. Позов обґрунтований тим, що позивач і відповідач протягом тривалого періоду не проживають разом та не ведуть спільного побуту та господарства, оскільки протягом останніх років відносини між позивачкою та відповідачем погіршились на тлі непорозуміння та відсутності спільних інтересів. Предметом позову є розподіл спірного майна, що належить позивачу і відповідачу на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що відповідач вкрай негативно і, навіть, агресивно ставиться до питання розподілу майна, постійно вчиняє сварки, проявляє неадекватну поведінку, вважає спірне майно своєю особистою власністю і погрожує реалізувати це майно без участі і згоди позивачки з привласненням коштів від його реалізації. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу все без виключення майно, яке є предметом позову, зареєстроване за відповідачем, тобто, за даними реєстрів відповідач є володільцем спірного майна і має можливість реалізувати це майно до винесення судом рішення за результатами розгляду позову про розподіл майна подружжя. Позивачка вважає за необхідне звернутись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки, на її переконання, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Просить заяву задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025 заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову передано для розгляду за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

У зв`язку з наведеним вище, справу було передано для автоматизованого розподілу. У відповідності до вимог ст.33 ЦПК України, автоматизованою системою документообігу суду 08.04.2025 було визначено суддю Постигач О.Б. для розгляду вказаної справи.

Заява про забезпечення позову розглядається згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України передбачено вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову. Зокрема, така повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником надано копію квитанції про сплату судового збору в розмірі 605,60 грн, однак згідно супровідного листа з Франківського районного суду м. Львова відомості про зарахування судового збору відсутні, таким чином у суду відсутні докази сплати судового збору.

Крім цього, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Приписами ч. 5 ст. 154 ЦПК України встановлено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Слід зауважити, що зазначення у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення або наведення мотивів відсутності підстав для зустрічного забезпечення необхідне для правильного та об`єктивного вирішення судом такої заяви.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Однак подана заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, керуючись ч. 10 ст. 153 ЦПК, суд приходить до висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, як таку, що подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у порядку ст. 354 ЦПК України.

Суддя Постигач О.Б.

Оригінал ухвали