Справа № 535/120/25
Провадження № 2/535/217/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Гуляєвої Г.М.,

за участі: секретаря судового засідання Васильченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолідньої дитини, що продовжує навчання;-

УСТАНОВИВ:

06.02.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолідньої дитини, що продовжує навчання.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 24 вересня 2005 року по 18 жовтня 2011 року, про що свідчить рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06.10.2011 року, яке набрало законної сили 18.10.2011 року.

Від цього шлюбу сторони мають одну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 03.11.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користьпозивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи з 25.10.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 донці виповнилося 18 років і стягнення аліментів було припинено.

Станом на 22.05.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2024 року.

З 01 вересня 2023 року, після закінчення школи, у 17-річному віці, дочка ОСОБА_5 стала студенткою денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

Згідно довідки за № 020/25, виданої 24.01.2025 року Полтавським юридичним інститутом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою 2 курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Наказ про зарахування № 481-С від 10.08.2023 року. Студентка навчається за кошти фізичних або юридичних осіб.

Період навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти 01.09.2023 р. 30.06.2027 р.

Згідно договору № БД 2023/148 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 08.08.2023 року, загальна вартість платної освітньої послуги в обсязі 240 кредитів ECTS (7200 годин) за весь строк навчання становить 126 800 гривень.

Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить:

1)2023 2024 навчальний рік 31 700 гривень;

2)2024 2025 навчальний рік 31 700 гривень;

3)2025 2026 навчальний рік 31 700 гривень;

4)2026 2027 навчальний рік 31 700 гривень.

15 серпня 2023 року та 26 січня 2024 року позивачкою було сплачено за перший та другий семестри першого курсу навчання доньки 31700 грн. (15850 грн та 15850 грн), що підтверджується квитанціями АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.08.2023 року та 26.01.2024 року.

У зв`язку з особливими умовами навчання, які вимагають сучасного комп`ютерного забезпечення для організації дистанційного навчання під час воєнного стану в Україні та системними відключеннями світла, а також з огляду на вимоги навчальної програми, 26 серпня 2023 року позивачем для доньки було придбано ноутбук ACER ASPIRE на суму 25 999 грн, що підтверджується товарним чеком №1230 від 25.08.2023 року, виданим ФОП « ОСОБА_6 » (Котельва).

Позивач вважає, що наявні підстави для віднесення витрат, понесених нею у 17- річному віці дитини (тобто до досягнення нею повноліття), на загальну суму 57 699,00 грн (сплата за 1 рік навчання та придбання ноутбука), як додаткових, оскільки такі витрати були зумовлені розвитком особливих здібностей дитини - забезпеченням отримання освіти в Полтавському юридичному інституті Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого в умовах воєнного стану в Україні, систематичним відключенням електроенергії, що є особливими обставинами, передбаченими положеннями ст.185 СК України.

Окрім того, щомісячно дочка потребує витрат на проїзд з дому до навчального закладу, харчування, а також систематично виникає потреба у закупівлі юридичної літератури, канцтоварів та одягу.

З 09 жовтня 2024 року позивач зареєстрована як безробітна в Полтавській філії Полтавського обласного центру зайнятості та отримую мінімальні виплати (жовтень 3224,23 грн., листопад 4396,68 грн., грудень 4543,24 грн), що підтверджується довідкою від 24.01.2025 року.

Дочка сторін ОСОБА_3 не має власного доходу. Через денну форму навчання можливість працювати у неї відсутня, також не передбачено отримання стипендії на контрактній формі навчання.

Через мінімальні доходи позивача, потребу у забезпеченні Катерині освіти та небажання відповідача добровільно брати участь у фінансових витратах після досягнення дитиною повноліття, позивач й була змушена звернутися до суду.

Віповідач ОСОБА_2 не повідомляє про свій дохід та місце роботи, хоча є працездатною особою, крім того, сплата відповідачем аліментів у розмірі частки у повному обсязі, без будь - якої заборгованості, свідчить про його матеріальну спроможність допомагати доньці й надалі.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 10.02.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

28.02.2025 від представника відповідача -адвоката Сідько С.І. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 є необґрунтованими, та безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині. Наразі обставини змінилися таким чином, що відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своєї дочки у заявленому розмірі, оскільки на сьогодні матеріальне становище його погіршилося та є нестабільним, а також змінився сімейний стан, згоден на стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дочки, що продовжує навчання у розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_3 терміну навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

Зараз ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного ПівнічноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) серія НОМЕР_4 від 06.10.2020р. з якою також ведуть спільне господарство.

У них народилися спільні діти син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 09.12.2020 р. та донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 09.12.2020 р. Відповідач по справі ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

У зв`язку із зміною сімейного стану збільшилася кількість осіб, які перебувають на утриманні відповідача, а тому його витрати стали більшими. Крім того, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів тощо, що у результаті призвело до зміни матеріального стану, крім аліментів додатково на добровільній основі перераховував кошти своїй доньці на її банківський рахунок в загальній сумі 24000 грн., що підтверджується платіжними інструкціями.

04.03.2025 року позивач ОСОБА_1 надала до суду письмову відповідь на відзив, в якому заперечувала щодо аргументів відповідача неведених у відзиві, які є необгрунтованими та непереконливими, та просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.76-80).

26.03.2025 представник відповідача -адвокат Сідько С.І. надіслала до суду через підсистему Електронний суд заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, та просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з мовивів викладених в ньому (а.с.98-104).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у позові та у відповіді на відзив. В судове засідання, яке було призначене на 01.04.2025 не з`явилась, надала до суду письмову заяву від 30.03.2025 року, в якій просила розгляд проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх.

Представник відповідача -адвокат Сідько С.І. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, та не заперечувала проти стягнення аліментів з ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу). В судове засідання, яке було призначене на 01.04.2025 не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд проводити без її участі та участі відповідача ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченні на відповідь на відзив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. В судове засідання, яке було призначене на 01.04.2025, не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 24 вересня 2005 року по 18 жовтня 2011 року, що підтверджується рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 06.10.2011 року, яке набрало законної сили 18.10.2011 року (а.с.9-11).

Від цього шлюбу сторони мають одну дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження, видане повторно Котелевським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Північно Східного МУ МЮ (м. Суми) 06.06.2022 року (а.с.14).

Згідно рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 03.11.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі частини всіх видів заробітку, починаючи з 25.10.2011 року (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 донці сторін ОСОБА_3 виповнилося 18 років і стягнення аліментів було припинено.

Станом на 22.05.2024 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 22.05.2024 року, видана старшим державним виконавцем Котелевського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чорнорук О.М. (а.с.17)

З 01 вересня 2023 року ОСОБА_3 вступила до Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого на денну форму навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, що підтверджується довідкою №020/25, виданою 24.01.2025 року Полтавським юридичним інститутом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого та з якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно є студенткою 2 курсу денної форми навчання першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Наказ про зарахування № 481-С від 10.08.2023 року. Студентка навчається за кошти фізичних або юридичних осіб (а.с.18).

Період навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти 01.09.2023 р. 30.06.2027 р.

Згідно договору № БД 2023/148 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 08.08.2023 року, загальна вартість платної освітньої послуги в обсязі 240 кредитів ECTS (7200 годин) за весь строк навчання становить 126 800 гривень.

Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить:

5)2023 2024 навчальний рік 31 700 гривень;

6)2024 2025 навчальний рік 31 700 гривень;

7)2025 2026 навчальний рік 31 700 гривень;

8)2026 2027 навчальний рік 31 700 гривень (а.с.19-20).

15 серпня 2023 року та 26 січня 2024 року позивачкою було сплачено за перший та другий семестри першого курсу навчання доньки 31700 грн. (15850 грн та 15850 грн), що підтверджується квитанціями АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.08.2023 року та 26.01.2024 року (а.с.21-22).

26 серпня 2023 року позивачкою було придбано ноутбук ACER ASPIRE на суму 25 999 грн, що підтверджується товарним чеком № 1230 від 25.08.2023 року, виданим ФОП « ОСОБА_6 » (Котельва) (а.с.28).

З 09 жовтня 2024 року позивач зареєстрована як безробітна в Полтавській філії Полтавського обласного центру зайнятості та отримую мінімальні виплати (жовтень 3224,23 грн., листопад 4396,68 грн., грудень 4543,24 грн), що підтверджується довідкою від 24.01.2025 року (а.с.29).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2024 року по 1 квартал 2025 року ОСОБА_1 працювала у ФОП ОСОБА_10 та отримувала заробітну плату (а.с.81-83).

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає заобов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також врахувавши зміну сімейного стану відповідача, на утриманні якого перебувають двоє малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягають до часткового задоволення в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Правовідносини щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину регламентуються ст.185 СК України.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Отже, виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", який має рекомендаційний характер, передбачено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Згідно вимог ст.ст.141,180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати.

В обгрунтування позову у даній частині представник позивача надає наступні докази.

Копія договору № БД 2023/148 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 08.08.2023 року, загальна вартість платної освітньої послуги в обсязі 240 кредитів ECTS (7200 годин) за весь строк навчання становить 126 800 гривень.

Вартість платної освітньої послуги за роками навчання становить:

9)2023 2024 навчальний рік 31 700 гривень;

10)2024 2025 навчальний рік 31 700 гривень;

11)2025 2026 навчальний рік 31 700 гривень;

12)2026 2027 навчальний рік 31 700 гривень (а.с.19-20).

15 серпня 2023 року та 26 січня 2024 року позивачкою було сплачено за перший та другий семестри першого курсу навчання доньки 31700 грн. (15850 грн та 15850 грн), що підтверджується квитанціями АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» від 15.08.2023 року та 26.01.2024 року (а.с.21-22).

26 серпня 2023 року позивачкою було придбано ноутбук ACER ASPIRE на суму 25 999 грн, що підтверджується товарним чеком № 1230 від 25.08.2023 року, виданим ФОП « ОСОБА_6 » (Котельва) (а.с.28)

В матеріалах, доданих до позовної заяви, міститься копії фіскальних чеків витрат на проїзд за маршрутом Котельва -Полтава, та за купівлю юридичної літератури, канцтоварів (а.с.23-27).

Однак, суд дані квитанції та товарний чек до уваги не бере, оскільки дані документи не містять відомостей ким та для кого саме здійснювалось придбання вказаного ноутбука марки "ACER ASPIRE" а також ким здійснювались поїздки за маршрутом Котельва -Полтава, а тому не можуть слугувати доказами придбання саме для дочки позивача, та здійснення поїздок саме нею.

Аналізуючи надані позивачем докази сплати вартості за вищезгадані послуги та купівлі товарів, судом не встановлено, що вказані витрати були понесенні позивачем саме для доньки, відповідно, позивачем не доведено понесення таких витрат та підстав для їх стягнення на її користь. Окрім того, в силу вимог ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо, тому можуть заявлятися та стягуватися лише щодо неповнолітньої дитини. Однак, на час звернення до суду з даним позовом дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задоволенню не підлягають, через необґрунтованість заявлених вимог та відсутність підстав для стягнення подібних витрат.

Згідно п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, п.18, 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 141, 180-183,185, 191, 199-201 СК України,ст.ст. 13,76-81,135, 141, ст. 263-265,280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання повнолідньої дитини, що продовжує навчання- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як повнолітньої дочки, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ОСОБА_3 терміну навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х років.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено 04.04.2025.

Суддя: Г.М. Гуляєва