Справа № 2/593/186/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в

складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за позовом, поданим адвокатом Дарморіс Оксаною Маркіянівною в інтересах позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

6 березня 2025року адвокат Дарморіс Оксана Маркіянівна в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав.

В поданій заяві захисник інтересів позивачки зазначила, що позивачка ОСОБА_1 з 25 вересня 1999 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_4 . Подружнє життя у них не склалося, тому 13 січня 2022 року рішенням Бережанського районного суду шлюб між ними було розірвано. Позивачка хоч перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак фактично протягом тривалого часу, близько восьми років вони проживали роздільно та шлюбних відносин не підтримували. Із вказаного часу їх сини залишилися проживати із позивачкою, а відповідач участі у вихованні синів не брав, не допомагав позивачці матеріально, не проявляв заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавився їх успіхами, станом здоров`я, не піклувався про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливало на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкувався з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надавав дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяв засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляв інтересу до їх внутрішнього світу; не створював умов для отримання ними освіти. А поскільки відповідач, покладених на нього законом обов`язків батька не виконував, не приймав ні педагогічної, ні матеріальної, ні грошової, ні посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні синів, тому всі питання щодо їх виховання вирішувалися позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. А так як діти знаходилися на повному утриманні позивачки, а відповідач протягом тривалого часу не брав участі у вихованні своїх дітей, а їх старий син ОСОБА_3 вже досяг повноліття, тому захисник в інтересах позивачки звернулася до суду із заявою, у якій просила позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав лише відносно його молодшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на даний час ще є неповнолітнім.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її захисник не з`явилися. Від захисника позивачки адвоката Дарморіс Оксани Маркіянівни надійшла суду письмова заява про проведення судового засідання у їх відсутності, подані ними позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав суду нотаріально завірену заяву, у якій вказав, що він позовні вимоги визнає, погоджується з тим, щоб його було позбавлено батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , просив провести розгляд вказаної справи у його відсутності.

Представник служби у справах дітей Бережанської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання також не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд вказаної цивільної справи у відсутності представників органу опіки та піклування. Наданий суду висновок про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтримує, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, оскільки відповідач не займається вихованням свого неповнолітнього сина, він самоусунувся та тривалий термін не цікавився його життям і здоров`ям та, подавши нотаріально завірену заяву, сам погоджується на те, щоб його було позбавлено батьківських прав, тобто він визнав позов та не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, взявши до уваги подану відповідачем заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності, яка завірена нотаріально, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, подані захисником позивачки адвокатом Дарморіс Оксаною Маркіянівною в інтересах позивачки ОСОБА_1 , слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 вересня 1999 року по 13 січня 2022 року перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вищевказаний факт підтверджується долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26 червня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського району Тернопільської області на ім`я ОСОБА_3 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 29 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районнного управління юстиції Тернопільської області на ім`я ОСОБА_4 та рішенням Бережанського районного суду від 13 січня 2022 року, постановленим у цивільній справі № 2/593 /108/22 про розірвання шлюбу.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 хоч перебував із позивачкою у зареєстрованому шлюбі, однак протягом тривалого часу, близько восьми років, не підтримував із нею шлюбних відносин та проживали роздільно і відповідач у вказаний період часу не цікавився життям та здоров`ям свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який залишився проживати із своєю матір`ю та не підтримував з сином нормальних стосунків, не цікавився його інтересами, здоров`ям, навчанням, його фізичним та духовним розвитком та не надавав коштів на його утримання.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вищевказані факти відповідач визнав про що свідчить подана ним суду заява про визнання позову, яка завірена нотаріально.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За вказаних обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 164-166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 13, 76- 82, 89, 200, ч. 4 ст.206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги, подані захисником позивачки адвокатом Дарморіс Оксаною Маркіянівною в інтересах позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.