ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2006/25 Справа № 182/2823/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач Нікопольська міська рада

відповідач-ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Нікопольської міської ради на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року, ухваленого суддею Рунчевою О.В. у м.Нікополі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

Нікопольська міська рада звернулася до суду з позовом у червні 2023 року до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на АДРЕСА_1 знаходиться об`єкт нерухомого майна «Нежитлові будівлі», право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 , з 04.03.2013 ( та частини).

Рішенням Нікопольської міської ради від 28.08.2020 №57-69/VII відповідачу було надано дозвіл на розробку землевпорядної документації щодо відведення відповідної земельної ділянки в оренду площею 0,3316 га.

Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку Земельної ділянки від 19.06.2020 №548 її оцінка станом на 2020 рік становить 2 432 385,48 грн.

Вказана грошова оцінка Земельної ділянки була незмінною у 2020-2021 роках, так як значення індексації нормативної грошової оцінки земель тоді становила 1,0 (листи Держгеокадастру від 11.01.2022 №13-28-0.222-275/2-22).

У 2022 році значення індексації нормативної грошової оцінки земель зросло і склало 1,1 (лист Держгеокадастру від 11.01.2022 №13-28-0.222-275/2-22).

Тому, нормативна грошова оцінка Земельної ділянки за даним позовом у 2022 році зросла у зв`язку з наведеними обставинами (кумулятивний коефіцієнт індексації земель міста Нікополя 2,315 зріс на 1,1 та складає 2,546).

НГО 2022 року: 2 432 385,48:2,315=1 050 706,47 (без Кі 2,315)

1 050 706,47х2,546=2 675 098,67 (з Кі 2,546)

Також, у 2023 році значення індексації нормативної грошової оцінки земель зросло і склало 1,15 (лист Держгеокадастру з офіційного сайту).

Тому, нормативна грошова оцінка Земельної ділянки за даним позовом у 2023 році зросла у зв`язку з наведеними обставинами (кумулятивний коефіцієнт індексації земель міста Нікополя 2,546 зріс на 1,1 та складає 2,927).

НГО 2023 року: 2 432 385,48:2,546=955 375,29 (без Кі 2,546)

955 375,29х2,927=2 795 383,47 (з Кі 2,927)

Відповідно до фактичних обставин справи, речові права (власності, оренди) на вказану земельну ділянки Відповідачем не оформлені (ст.125 ЗК України), плата за землю не здійснюється (ст.206 ЗК України).

Тобто, Відповідачем як власником нерухомості не оформлено відповідні речові права на земельну ділянку, чим порушено законні права Нікопольської міської ради як власника земель комунальної власності міста, зокрема в частині отримання доходу у вигляді орендної плати.

Розрахунок заборгованості.

2020 рік (червень грудень)

2 432 385,48 х 3%=72971,56 грн. (сума за 1 рік)

72971,56:12=6080,96 грн. (сума за один місяць)

6080,96х7=42565,95 грн.(сума за 7 місяців 2020 року)

2021 рік (січень-грудень)

2 432 385,48 х 3%=72971,56 грн. (сума за 1 рік)

2022 рік (січень-грудень)

2 675 097,67х3%=80252,96 грн. (сума за 1 рік)

2023 рік (січень-квітень)

2 796 383,47 х 3%=83891,50 грн. (сума за 1 рік)

83891,50:12=6990,96 грн. (сума за один місяць)

6990,96х4=27963,84 грн.(сума за 4 місяці 2023 року)

Всьго: 223 754,31 грн. (42565,95+72971,56+80252,96+27963,84)

На підставі наведеного та керуючись ст.152, 212 Земельного кодексу України та 1212-1214 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Нікопольської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 223 754,31 грн., а також судові витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 3356,31 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року позовні вимоги Нікопольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нікопольської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі 115 537 грн. 51 коп. (сто п`ятнадцять тисяч п`ятсот тридцять сім грн. 51 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нікопольської міської ради судовий збір в розмірі 1733 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот тридцять три грн. 00 коп.).

Нікопольська міська рада, будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог та вирішити питання про розподіл судових витрат.

При цьому, скаржник зазначає, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Звертає увагу на те, що Нікопольська міська рада зверталася до суду не як суб`єкт владних повноважень та не у розумінні та обґрунтуванні Податкового кодексу України, так як такі обставини не пов`язуються з наявністю/відсутністю податкових зобов`язань та/або податкового боргу, правильністю, своєчасністю декларування податкових зобов`язань, адмініструванням податків та зборів, стягненням земельного податку, застосуванням/незастосуванням податкових пільг тощо. Вказує, що Нікопольська міська рада як власник земель комунальної власності міста за даних обставин звернулася до суду саме в розумінні та обґрунтуванні ч.1 ст.1212 ЦК України (безпідставно збережені кошти). Зазначає, що відповідач не є суб`єктом регулювання Податковим кодексом України, не є платником земельного податку та/або орендної плати за спірну земельну ділянку та стягнення заборгованості обґрунтовується не податковим законодавством, а наведеними вище обставинами, нормами та судовою практикою. Вказує, що Закон №3050 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» передбачає підстави для звільнення від сплати саме податкового платежу (з усіма притаманними йому елементами), а не порядок стягнення безпідставно збережених коштів. Зазначає, що кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, є неподатковим платежем, який контролюється органом місцевого самоврядування, що самостійно встановлює наявність чи відсутність підстав для нарахування та відшкодування шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Розгляд справи здійснити без участі повноважного представника відповідача.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача ОСОБА_2 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав, просив скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про повне задоволення позову, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2022 року №298376332 (а.с.4), відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу р/н 196 від 04.03.2013 року та на підставі договору купівлі-продажу р/н від 04.03.2013 року належить 1/2 та 1/2 частини нежитлової будівлі міні-пекарня по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 сформована та зареєстрована як об`єкт цивільних прав земельна ділянка, площею 0,3316 га., кадастровий номер :03:085:0001, форма власності - комунальна, цільове призначення «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». Оскільки земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер, то, в розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України, вона є сформованою, код цільового призначення - «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» (а.с.10).

За інформацією відділу у м. Нікополі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 19.06.2020 року, згідно технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 : базова вартість земельної ділянки у грн./м2 складає 107,01 грн., економіко планувальна зона: 50, коефіцієнт Км2: 1,05, локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки сукупний коефіцієнт Км3 0,95 0,95 0,95 0,95 0,96 1,20. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки 2,315. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки 2432385,48 грн. (а.с.9).

Рішенням Нікопольської міської ради від 29.08.2020 №57-69/VII «Про надання дозволу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за фактичним розміщенням нежитлових будівель на АДРЕСА_1 вирішено - надати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,3316 га (кадастровий номер :03:085:0001) за фактичним розміщенням нежитлових будівель на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення земельної ділянки згідно КВЦПЗ -03.07); фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у суб`єктів господарювання, які отримали кваліфікаційні сертифікати на проведення землевпорядних робіт та внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів землевпорядників відповідно до закону (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09.06.2021 року №463 «Про затвердження акту комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за земельну ділянку на АДРЕСА_1 » вирішено затвердити акт від 27.05.2021 комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за земельну ділянку на АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно Акту комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 від 27.05.2021 року, всього за період з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року розмір збитків у вигляді неодержаних доходів дорівнює - 209760,46 грн. (а.с.13).

Листом Виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 14.06.2021 року (а.с.11) повідомлено відповідача ОСОБА_3 , що рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09.06.2021 року №463 затверджено акт від 27.05.2021 року комісії з визначення та відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів, завданих Нікопольській міській раді, як власнику землі, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , на суму 209760,46 грн. за період з 01.06.2018 року по 30.04.2021 року. Роз`яснено про необхідність сплатити суму вказаних збитків за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій. Вказаний лист було направлено відповідачу за адресою його останнього відомого місця проживання зареєстрованого у встановленому законі порядку (а.с.11). Однак вказана вимога залишилася без виконання.

З аналізу інформації з Державного земельного кадастру земель ділянка з кадастровим номером :03:085:0001 площею 0,3316 га сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Власником даної земельної ділянки є територіальна громада в особі Нікопольської міські ради.

ОСОБА_1 не є власником чи постійним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:085:0001, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Таким чином, відповідач у період з 01.06.2020 до 30.04.2023 не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, за відсутності укладеного договору, у встановленому законодавчими актами розмірі, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно кошти від орендної плати.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги Нікопольської міської ради, а саме відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення недоотриманого доходу від орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 108 216 грн. 80 коп. за період з 01 січня 2022 року до 31 травня 2023 року, керувався нормами Закону України «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період воєнного стану» від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22 грудня 2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, відповідно якому Нікопольську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій за період з 21 липня 2022 року по 31.05.2023 рік та виходив з того, що у період з 01 січня 2022 року по 31 травня 2023 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі №6-3090цс15).

За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач є власником об`єктів нерухомості, які знаходяться за тією ж адресою, що і спірна земельна ділянка, яка належить до комунальної власності.

За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Велика Палата Верховного Суду своїй постанові від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновкуу, що ОСОБА_1 без достатньої правової підстави за рахунок Нікопольської міської ради, яка є власником земельної ділянки на якій розташовані належні відповідачу об`єкти нерухомого майна, зберіг у себе кошти, які мав сплатити власнику землі за користування нею, тобто орендну плату, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що відповідач користувався земельною ділянкою за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування нею, не сплачуючи орендну плату.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, про що зазначено у пункті 288.1 статті 288 ПК України, що узгоджується з положеннями статті 125 ЗК України.

Отже, у спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України.

Як встановлено судом, відповідач використовує земельну ділянку на якій розміщено його нерухоме майно з 01.06.2020 по 30.04.2023 і за користування нею грошові кошти не сплачував.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що Законом України «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення "Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період воєнного стану» від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, пункт 69 підрозділу 10 Перехідних положень доповнено підпунктом 69.14, в якому в абз.1, 3, 4 визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Починаючи з 1 січня 2023 року за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року за №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22 грудня 2022 року №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, Нікопольську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій за період з 21 липня 2022 року по 31.05.2023 рік.

Позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь Нікопольської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 223 754,31 грн. за період з 01.06.2020 по 30.04.2023, при цьому, суд першої інстанції, беручи до уваги, що Нікопольську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій за період з 21 липня 2022 року по 31.05.2023 рік, а також керуючись нормами Закону України «Про внесення змін до підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення "Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання/ввезення товарів для потреб безпеки і оборони у період воєнного стану» від 11 квітня 2023 року №3050-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року та яким пункт 69 підрозділу 10 Перехідних положень доповнено підпунктом 69.14, в якому в абз.1, 3, 4 визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, дійшов вірного й обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01 січня 2022 року до 31 травня 2023 року на суму 108 216,80 грн. задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, з урахуванням встановлених судом першої інстанції обставин справи, норм, діюччого на час розгляду справи законодавства повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Нікопольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко