УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Шестаковської Л.П., представників відповідача ОСОБА_2 адвокатів Шимотюк О.В., Довгалюк Л.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгорода клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шимотюк О.В. про передачу за підсудністю цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 30.09.2024 року цивільну справу передано до Вишгородського районного суду Київської області за територіальної юрисдикцією (підсудністю). Зазначена ухвала набрала законної сили 16.10.2024 року.

Матеріали справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області 30.10.2024 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18.12.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

22.01.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, а 29.01.2025 року від представника позивача адвоката Шестаковської Л.П. відповідь на відзив.

19.03.2025 року до суду від представника позивача адвоката Шестаковської Л.П. надійшла заява про збільшення і уточнення позовних вимог.

01.04.2025 року на електронну пошту та 04.04.2025 року засобами поштового зв`язку до суду від представника відповідача адвоката Шимотюк О.В. надійшли аналогічні за змістом клопотання, в яких остання просила передати цивільну справу за №758/11859/24 за підсудністю до Калинівського районного суду Вінницької області на підставі ч. 1 ст. 27 та на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 та за місцем заподіяння шкоди.

Позивач та його представник в судовому засідання проти клопотання категорично заперечували, просили відмовити в його задоволенні, посилалися на те, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року, якою цивільну справу передано до Вишгородського районного суду Київської області за територіальної юрисдикцією (підсудністю) набрала законної сили, відповідачем та його представниками не оскаржувалася, а спори про підсудність недопустимі.

Представники відповідача ОСОБА_2 клопотання підтримали та просили його задовольнити, підтвердили той факт, що станом на момент розгляду цього клопотання не зверталися до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року.

Представник ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином поважності причин неявки не повідомив.

Вирішуючи питання про можливість проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суд враховує його належне повідомлення про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, відсутність заперечень у присутніх учасників справи, а також положення ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши клопотання представника відповідача про передачу цивільної справи за підсудністю та матеріали цивільної справи в цій частині, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку:

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст. 19 ЦПК України). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст. ст. 26 - 30 ЦПК України).

Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного місцевого загального суду.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в ст. ст. 26-32 ЦПК України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Згідно положень ЦПК України - існує загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин, позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України - позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Положенням ч. 6 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 15 ст. 28 ЦПК України - позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Верховний Суд в ухвалі від 02.07.2018 року, справа за №552/9770/14-ц вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Таким чином, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна справа, належить виключно позивачу. Отже, право обирати суд, до якого бажає звернутися особа, належить виключно цій особі.

Звертаючись із вказаною позовною заявою саме до Подільського районного суду м. Києва, за місцезнаходженням відповідача - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач посилався на ч. 15 ст. 28 ЦПК України, у відповідності до якої позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

При цьому, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року, на підставі ч. 3 ст. 28 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання позивача, цивільну справу передано до Вишгородського районного суду Київської області за територіальної юрисдикцією (підсудністю). Вказана ухвала набрала законної сили 16.10.2024 року. Представники відповідача підтвердили, що вони не ініціювали питання про поновлення строку на її оскарження та з апеляційними скаргами на вказану ухвалу до апеляційної інстанції не зверталися.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України - судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Серед основних засад судочинства в Україні, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, є обов`язковість рішень суду.

Також, згідно ч. 2,3 ст. 13 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року - кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України - обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Суд звертає увагу, що позивачем, якому у спірних правовідносинах надано право на обрання одного із декількох судів для звернення із позовом, не оскаржено ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2024 року, якою цивільну справу передано за його місцем проживання до Вишгородського районного суду Київської області, що свідчить про згоду останнього з розглядом його позовної заяви у відповідності до ч. 3 ст. 28 ЦПК України. Крім того, з вказаною ухвалою погодився і відповідач, оскільки його представники заявили суду, що не ініціювали питання про апеляційне оскарження.

При цьому, у своєму клопотанні представником відповідача не зазначено підстав для розгляду справи саме за місцем його реєстрації, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач має двох представників адвокатів, які приймають участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції та останній скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, подавши до суду відзив на позовну заяву в якому висловив свої заперечення щодо позову.

З огляду на викладене, враховуючи те, що право на визначення належного суду за правилами альтернативної підсудності належить виключно позивачеві, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити, оскільки передача справи на розгляд до Калинівського районного суду Вінницької області

призведе до обмеження права позивача на доступ до правосуддя за встановленою законом процедурою та порушення передбаченого цивільним процесуальним законодавством права позивача на звернення до суду за правилами альтернативної підсудності.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 28, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шимотюк О.В. про передачу за підсудністю цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включається до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна