Справа № 276/240/25
Провадження по справі №2/276/197/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року с-ще Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського А.М.

за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на спадкове майно - право на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . Після його смерті була відкрита спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області). Згідно з додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ № 13-12-0001, виданого КСП ім. Щорса від 25 грудня 1995 року на території Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, у списку громадян- членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 194 є запис про включення ОСОБА_2 . Водночас, відповідно до записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Радицькій сільській раді, відсутній запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я громадянина ОСОБА_2 . В свою чергу, згідно зі списком «Власників сертифікатів агрофірми КСП ім. Щорса, Радицької сільської ради, Володарсько-Волинського району Житомирської області, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) та державні акти на право власності на землю», у графі «Прізвище, ім`я, по батькові» зазначено « ОСОБА_2 », який не отримав сертифікат, оскільки помер. У графі «№ паспорта та або свідоцтва» вказано « НОМЕР_1 », що збігається з даними свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , що, в свою чергу, підтверджує наявність права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області). Спадкоємцями померлого ОСОБА_2 є він та ОСОБА_3 , 1936 року народження дружина померлого, які на час відкриття спадщини були зареєстровані разом із померлим. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 була відкрита спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області), яка була остаточно успадкована від чоловіка ОСОБА_2 , але належним чином не оформлена. Спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є позивач ( ОСОБА_1 , 1979 року народження) син померлої, який відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 12 грудня 2024 року він звернувся до Хорошівської державної нотаріальної контори з проханням надати роз`яснення щодо оформлення спадкових прав після батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області). Однак, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 656/02-31 від 12 грудня 2024 року, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , а також після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка прийняла майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , але не оформила свої спадкові права, по частки від кожного з них, право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області ( до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області).

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Хорошівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради за наявними документами, зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 01 лютого 1970 року в Рижанській сільській раді Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №6 ( а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками записано: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ( а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ( а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ( а.с.14).

Відповідно до довідки Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №67 від 03.11.2022, за адресою АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , за шість місяців до смерті, на день смерті та протягом шести місяців після смерті разом із померлим були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 дружина; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 син ( а.с.12).

Як слідує із довідки Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №64 від 03.11.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день смерті, постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Згіднодовідки Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області №65 від 03.11.2022 року, за адресою АДРЕСА_1 проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , за шість місяців до смерті, на день смерті та протягом шести місяців після смерті разом із померлою були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 син ( а.с.16).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Згідно пунктів 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки на час смерті спадкодавця: ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року), то судом при вирішенні даного спору, застосовуються його відповідні положення.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Статтею 534 ЦК УРСР визначенокожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) дній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців а законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_2 проживали разом з ним, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, відтак, з огляду на положення ст. 529, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняли спадщину після смерті останнього відповідно до закону, як спадкоємці 1-ї черги в рівних частках - по частки майна спадкодавця.

У свою чергу, ОСОБА_1 , будучи зареєстрований за місцем проживання ОСОБА_3 на день її смерті, в силу положень статті 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину після смерті матері.

Постановою Хорошівської державної нотаріальної контори № 656/02-31 від 12 грудня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , а також право на земельну частку (пай) померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка прийняла майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 чоловіка ОСОБА_2 , але не оформила свої спадкові права, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), який був виданий на ім`я ОСОБА_2 ( а.с.7).

Відповідно до довідки СТОВ «Радичі» від 28.03.2025 року за вих. №14, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дійсно був членом КСП ім.Щорса, Радицької сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, якому за життя було надано право на земельну частку (пай), вище вказаного КСП.

Як слідує із довідок СТОВ «Радичі» №15, №16 від 28.03.2025, на базі колгоспу ім. Щорса створено КСП (колективне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса), яке підтверджує правонаступність бувшого колгоспу, а також те, що КСП ім. Щорса реорганізовано, а на його базі створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Радичі» протокол №1 від 25 січня 2000 року.

Зі змісту листа Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №2755/35-24 від 30 липня 2024 року, згідно з додатком до Державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ № 13-12-0001, виданого КСП ім. Щорса від 25 грудня 1995 року на території Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 194 наявний запис про включення ОСОБА_2 . Водночас, відповідно до записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Радицькій сільській раді, відсутній запис щодо реєстрації сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я громадянина ОСОБА_2 ( а.с.9).

Згідно зі списком «Власників сертифікатів агрофірми КСП їм. Щорса, Радицької сільської ради, Володарсько-Волинського району Житомирської області, які виявили бажання отримати земельні частки (паї) та державні акти на право власності на землю», у графі «Прізвище, ім`я, по батькові» зазначено « ОСОБА_2 », який не отримав сертифікат, оскільки помер ( а.с.10-11).

Із долученого до справи листа Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Житомирській області №897/35-25 від 18 березня 2025 року встановлено, що згідно Додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серія ЖТ № 13-12-0001 виданого КСП ім.Щорса від 25.12.1995 року на території Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства за № 194 наявний запис ОСОБА_2 , село Будо-Рижани.

Зазначене також підтверджується копією Додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю, де в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського товариства чи кооперативу наявний запис під № 194 про ОСОБА_2 .

Згідно «Проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), та складання державних актів, на право власності на земельну ділянку громадянам, із земель реформованого КСП ім. «Щорса» Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області» в «Списках власників сертифікатів агрофірми КСП ім.Щорса, Радицької сільської ради, Володарсько-Волинського району, Житомирської області, які виявили бажання отримати земельні частки(паї) і державні акти на право власності на землю» за № 204 записано ОСОБА_2 , помер. У Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Радицькій сільській раді відсутній запис щодо ОСОБА_2 . Відповідно до «Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Володарсько-Волинського району Житомирської області Радицької сільської ради» відсутній запис щодо реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку громадянки ОСОБА_2 .

Згідно з частиною першою, другою статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року №899-IV«Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України,Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що на момент одержання КСП ім.Щорса, Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області Державного акта на право колективної власності на землю серії ЖТ №13-12-0001 від 25.12.1995 ОСОБА_2 був членом цього підприємства та включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, а тому, за життя ОСОБА_2 набув право на земельну частку (пай) в землях вище вказаного КСП, однак не отримав сертифікат, оскільки помер. Відтак, вказане право на земельну частку (пай) увійшло в спадкову масу та підлягає спадкуванню на загальних підставах.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до закону, як спадкоємці 1-ї черги в рівних частках - по частки майна спадкодавця, зокрема і щодо земельної частки (паю) в землях КСП ім.Щорса, після чого, ОСОБА_1 у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_3 , а тому, незважаючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа (сертифіката), у позивача виникло право на земельну частку (пай) в землях вище вказаного КСП в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Згідно зі ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відсутність належним чином оформлених майнових прав за спадкодавцем, та як наслідок, неможливість їх успадкування має розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на спірне нерухоме майно за позивачем в порядку спадкування за заповітом.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.12, 13, 81, 200, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права на спадкове майно - право на земельну частку (пай), задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , а також після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка прийняла майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 , але не оформила свої спадкові права, по частки від кожного з них, право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) в землях колективної власності КСП ім. Щорса, що розташовані на території Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області ( до об`єднання Радицька сільська рада Володарсько-Волинського району Житомирської області).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного

провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: Хорошівська селищна рада Житомирського району Житомирської області, адреса місця знаходження: смт.Хорошів, вул. Героїв України, буд.13 Житомирського району Житомирської області; .

Повний текст рішення складено 07.04.2025.

Суддя А.М.Збаражський