Справа № 2-476/10
Провадження № 6/197/14/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року с-ще Широке

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Панчук М.В., при вирішенні питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,

встановив:

в суд надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа.

Суддя, дослідивши матеріали справи та подану заяву, приходить до наступного висновку.

Так, нормами діючого Цивільного процесуального кодексу України не встановлені вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Разом з тим, ч. 9 ст. 10 ЦПК України визначає, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Так, відповідно до п. 17.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Разом з тим, подана заява не містить графічного відображення підпису особи, яка такий подає у суд, після викладу змісту заяви, що свідчитиме про дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливить спотворення його змісту, при цьому із доданої копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що остання таким користується та підписує документи.

Належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності).

Велика Палата Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовної практики відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду: від 26 жовтня 2022 року у справі №120/11814/21-а, від 28 березня 2023 року у справі № 120/2708/22, від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22-а, від 08 червня 2023 року у справі № 120/5397/22, щодо вирішення питання про прийняття судом документа, що не містить підпису особи, яка його подала, під текстом скарги або під відміткою про наявність додатків, та зазначила, що належним виконанням вимог процесуального закону щодо підписання письмового документа є здійснення особою підпису після основного тексту цього документа чи відомостей про його додатки (у разі їх наявності), що свідчитиме про дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливить спотворення його змісту. Такий підхід запобігатиме зловживанню заявником своїми процесуальними правами в частині оспорення юридичної сили документа (його підписання чи непідписання), а також усуватиме сумніви в інших учасників відповідних правовідносин щодо правових наслідків подання такого документа (пункт 73).

Крім того, у пункті 74 ухвали від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23 (провадження № 14-72цс24) Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що такий підхід не звужує обсягу існуючих процесуальних прав учасників судового процесу, а створює підґрунтя для належного використання таких прав та запобігає їх зловживанню. У такому разі потреба в дотриманні завдання відповідного судочинства превалює над бажанням особи розташувати підпис в іншому місці, ніж під текстом його документа, особливо коли таке бажання не має переконливого обґрунтування.

При цьому в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року (провадження № 14-153цс24), якою вказану справу повернуто Об`єднаній палаті Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наголошено, що правовий висновок, викладений в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 930/191/23 (провадження № 14-72цс24), є актуальним, він не втратив своєї зрозумілості, спірні суспільні відносини не змінилися, як і їхнє правове регулювання. Тобто судова практика з указаного процесуального питання є сталою та сформованою, підстави для відступу від неї відсутні.

Оскільки надана суду заява не містить графічного відображення підпису ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя М.В. Панчук