Провадження № 6/947/39/25
УХВАЛА

07.04.2025

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

Представник заявника адвокат Миколюк А.П.

розглянувши заяву подану в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу виданого по заяві ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , таким що не підлягає виконанню -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси року в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник адвокат Миколюк А.П. із заявою про визнання судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2024 року по справі №947/21789/24 виданого по заяві ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду 10.07.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , надалі, з 02.07.2028 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заява обґрунтована тим, що під час винесення відповідного наказу судом приймались до уваги твердження заявниці про перебування неповнолітніх дітей разом та на утриманні саме матері, які не відповідають дійсності, так як діти переважну більшість часу, окрім незначного часу перебування разом із матір`ю, проживають разом із батьком, про що свідчить велика кількість різних доказів яки дані обставини підтверджують.

У судовому засідання представник заявника підтримав свої вимоги у повному обсязі наполягаючи на відсутність будь яких підстав для винесення такого Наказу., так як після виїзду всієї сім`ї за кордон діти переважно проживають із батьком у м. Бонхайден, Бельгія та знаходяться на його утриманні, а мати проживає окремо в іншому місці.

Також до заяви були надані перекладені українською довідки з місця проживання у м. Бонхайден, Бельгія складу сім`ї з трьох осіб ОСОБА_1 а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та відомості що раніше з ними проживала ОСОБА_2 яка згодом виїхала. Крім того надані переклади довідок з місць навчання дітей, яки знаходяться поруч з місцем їх проживання з батьком.

Від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Счастлівцевої Л.В. надійшло письмове заперечення на заяву , згідно якого сторона стягувача наполягає на правильності винесення Наказу з урахуванням того що на час його винесення саме мати проживала з дітьми та здійснювала їх повне забезпечення, але у літку 2024 року батько забрав дітей на канікули та не повертає матері.

Як встановлено судом 10.07.2024 року до Київського районного суду м. Одеси інтересах заявника ОСОБА_2 звернулась адвокат Счастлівцева Л.В. із заявою про видачу судового Наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

На підставі даної заяви та свідоцтв про народження дітей, у справі № 947/21789/24, було 26.07.2024 року винесено Наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду 10.07.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , надалі, з 02.07.2028 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої, сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно п. 1-1) ст. 3 Закону України « Про виконавче провадження» до виконавчих документів відносяться, зокрема, судові накази.

Частиною першою статті 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом ( частина четверта вищевказаної статті).

Судовий наказ про стягнення аліментів є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України.

Із заявою про видачу судового наказу може звернуться особа, якій належить право відповідної вимоги ( ч.2 ст. 160 ЦПК України).

Тобто законодавець визначив, що у відмінності від розгляду справи у позовному провадженню з винесенням рішення, суд, при розгляді заяви про видачу судового наказу презюмує наявність у заявника права відповідної вимоги, яка встановлюється без загального принципу , визначеного ст. 12 ЦПК України у вигляді змагальності сторін, лише на підставі документів поданих заявником.

У відповідності до вимог ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів не може бути скасований судом який його виніс при наявності спору.

В даному випадку як заявник так і боржник за наказом надалі до суду докази на підтвердження того, що неповнолітня дитина на утримання якого винесено наказ проживає переважно з ними.

Правовідносини пов`язані із обов`язками батьків утримувати неповнолітніх дітей ( стягнення аліментів і додаткових витрат ) врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України ).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином законодавець читко визначив хто з батьків має право на стягнення аліментів ( право відповідної вимоги ) той з ким проживає дитина , і відповідно у кого з батьків виникає обов`язок сплати аліментів у того хто проживає окремо.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином при наявності спору щодо місця проживання дитини, який не досяг десяти років, лише суд при розгляді відповідного звернення одного з батьків та при наявності відповідного висновку органу опіки та піклування має право визначити місце проживання дитини.

При розгляді заяви про видачу судового наказу суд не має можливості здійснення повного дослідження всіх обставин та всіх доказів а тому не є належним судом для вирішення такого спору.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що у даному випадку не доведене наявність у ОСОБА_2 відповідного права вимоги стягнення аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у відповідності до вимог ч.8 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі відповідного наказу.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Наявність невизначеного місця проживання дитини із неможливістю розгляду даного питання під час розгляду заяви про видачу судового наказу, із відсутністю іншої правової підстави для припинення виконання судового наказу ( наказ про стягнення аліментів не може бути скасований при наявності спору, надані стороною боржника доказі не можуть бути визначені нововиявленими у відповідності до правового висновку Верховного суду викладеному у постанові від 06 серпня 2021 року по справі № 643/17724/20 ), є підставою для визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню.

Одночасно із цим судом роз`яснюється сторонам право у порядку визначеному законом звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з одним із батьків що буде підставою для звернення до суду із відповідними вимогами про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,,353,354, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву подану в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа судового наказу виданого по заяві ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , таким що не підлягає виконанню .

Визнати таким що не підлягає виконанню судовий наказ №947/21789/24, виданий 26.07.2024 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду 10.07.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , надалі, з 02.07.2028 року стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Роз`яснити сторонам право у порядку визначеному законом звернутись до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, а також заявнику, якщо він вважає, що стягнуті кошти не були витрачені безпосередньо на дитину, право звернення до суду із позовом про стягнення безпідставно отриманих коштів у відповідності до вимог ст. 1212 ЦК України.

Повний текст ухвали проголошено 07.04.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. О. Луняченко