Справа № 307/3615/24
Провадження № 2/307/863/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої - судді Сас Л.Р.,

секретар судових засідань Кривошея Д.А.,

за участю відповідачки ОСОБА_1 ,

та її представника адвоката Поковби В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив :

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Ціпле І.Ю. 26 серпня 2024 року від імені позивача пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на позивача ОСОБА_2 , у розмірі по 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для осіб, які втратили працездатність починаючи з моменту подачі позову.

В обґрунтування позову посилався на те, що 25 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, в якому перебувають на даний час.

Зі слів відповідачки позивачу стало відомо, що вона звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом про розірвання шлюбу.

На даний час ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи та він не в змозі сам себе утримувати, у той час ОСОБА_1 є здоровою людиною, молода за віком та вона працює, у зв`язку із чим вважає, що відповідачка може надавати позивачу матеріальну допомогу.

ОСОБА_2 не працює за станом свого здоров`я, будь-яких доходів, крім соціальних виплат не має.

Витрати, які ОСОБА_2 поніс на лікування, реабілітацію, харчування, здійснення медичного обстеження та оздоровлення не покриваються його фактичними доходами, які отримуються ним в якості пенсії по інвалідності.

Він залишений наодинці із матеріальними проблемами та знаходиться у скрутному становищі, потребує матеріальної допомоги, розмір допомоги, який йому наданий державою на даний час є недостатнім для забезпечення належного рівня життя.

В добровільному порядку питання щодо утримання чоловіка сторони не вирішили, у зв`язку із чим просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання чоловіка, особи з інвалідністю першої групи, у розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Поковба В.Ю. подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 25.02.2025 отримала лист з Тячівського районного суду, з якого їй стало відомо про заявлений до неї ОСОБА_2 позов про стягнення аліментів на утримання чоловіка. Ознайомившись з позовною заявою вважає що, вимоги викладені в позовній заяві безпідставні, та не відповідають фактичним обставинам. Так, позивач дійсно є особою з інвалідністю першої групи та на даний час рішенням Тячівського районного суду від 17 вересня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

Однак відповідач не наголосив на тому, що у сторін під час перебування у шлюбі народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на час подання позову про розірвання шлюбу та на даний час проживають з відповідачкою та перебувають на повному її утриманні, оскільки позивач не приймає ніякої участі у їхньому утриманні та вихованні.

Крім цього, відповідач не наголошує на тому, що часто зловживає алкогольними напоями, у зв`язку із чим відбувалися часті сварки; під час останньої, відповідач вигнав їх з дому і залишився проживати сам у будинку з усім спільно нажитим майном, а вона разом із дітьми змушена проживати на орендованій квартирі, не маючи власного житла та відповідачка сама матеріально забезпечує їхніх спільних дітей.

Також просила суд звернути увагу на те, що позивач окрім того, що вводить суд в оману, не надав жодних доказів про те, що він несе якісь додаткові витрати, окрім власних.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14 жовтня 2024 року, яке було відкладено, востаннє на 04 квітня 2025 року.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ціпле І.Ю., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат Поковба В.Ю. просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Вислухавши пояснення відповідачки та її представника, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Із копій паспорта, пенсійного посвідчення, довідки серії НОМЕР_1 відомо, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є особою з інвалідністю першої групи загального захворювання безстроково та з 17 червня 2008 року отримує пенсію по інвалідності (а. с. 5, 6, 11, 13, 14).

Із копії свідоцтва про шлюб відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 25 червня 2013 року і після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (актовий запис № 19) (а. с. 12)

Згідно довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області відомо, що ОСОБА_2 за період з січня 2024 року по листопад 2024 року отримав 32 340 грн. пенсії по інвалідності І групи, загального захворювання (а. с. 30).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 31).

Із довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої Солотвинською селищною радою № 11182 28 листопада 2024 року відомо, що згідно реєстру територіальної громади, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 - ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_2 - року народження, ОСОБА_14 - ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_15 - ІНФОРМАЦІЯ_13 (а. с. 34)

Згідно свідоцтв про народження відомо, що ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_15 , а ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_16 і їхніми батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 48 - 50).

Згідно акту обстеження умов проживання, проведеного начальником служби у справах дітей Солотвинської селищної ради Реднік М.В., головним спеціалістом ССД Сєровою О.В. та завідувача відділення соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Сєрової, 26 лютого 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 відомо, що діти мають все необхідне для проживання та розвитку, мати ОСОБА_1 самостійно утримує трьох неповнолітніх дітей, вона сумлінно виконує батьківські обов`язки, дбає про здоров`я, навчання дітей, аліментів чи допомоги від батька дітей не отримує (а. с. 51).

Згідно з ч. ч. 1, 2-3 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Згідно з положеннями ч.1 ст.76 вказаного Кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Частина 2 цієї статі передбачає, що після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

Однак, сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Позивачем не надано доказів, що він поніс витрати на лікування або реабілітацію, на що він посилався у позовній заяві.

Крім того, підставою для набуття одним з подружжя права на утримання та створення обов`язку для іншого з подружжя є можливість надавати таке утримання.

До уваги приймаються доходи і витрати позивача та відповідачки, отримання непрацездатним членом подружжя пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо.

Так, позивач ОСОБА_2 , звернувшись до суду з даним позовом, довів, що він є особою з інвалідністю першої групи, шлюб між ним та відповідачкою розірвано, він проживає окремо та отримує пенсію.

Із пенсійного серії ААБ № 624593 відомо, що таке позивачу ОСОБА_2 видане 17 червня 2008 року, тобто задовго до реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_1 25 червня 2013 року (а. с. 6, 12).

Також судом встановлено, що відповідачка проживає із їхніми з позивачем спільними дітьми окремо, винаймаючи житло, самостійно їх утримує, у той час доказів про те, що позивач сплачує аліменти на утримання дітей - відсутні.

Однак, позивачем не подано доказів на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги, в розумінні статей 75, 76 СК України, не доведено ту обставину, що матеріальне становище відповідачки та її доходи є такими, що дають їй можливість надавати йому матеріальну допомогу, зважаючи на те, що відповідачка проживає з дітьми окремо та сама їх утримує, у той час позивач, як батько дітей, проживаючи окремо, аліментів на утримання дітей не сплачує та жодних витрат щодо їх утримання не несе, про що ним не було зазначено в позовній заяві, що свідчить про те, що позивач приховав даний факт.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також приймаючи до уваги той факт, що позивач став особою з інвалідністю ще задовго до укладення шлюбу із відповідачкою, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.

Щодо стягнення судового збору слід зазначити наступне.

Позивач на підставі п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи наведене, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору та у його позові відмовлено, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Судовий збір у розмірі 2111,20 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивач: ОСОБА_16 , АДРЕСА_3 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Представник відповідачки: ОСОБА_17 , АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2025 року.

Суддя Л.Р.Сас