справа № 691/896/24
провадження № 2/691/91/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

з участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

сторони судового провадження:

представника відповідача Назаренко С.М.

(участь в режимі відеоконференції з використанням

власних технічних засобів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання іпотеки такою, що припинена та скасування заборони відчуження на нерухоме майно,-

встановив:

В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання іпотеки такою, що припинена та скасування заборони відчуження на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 липня 2001 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О.М. у реєстрі №1718. Вказаний будинок, відповідно до договору іпотеки №CSR0GA01160129, посвідченого 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О.М. за реєстровими №3212, №3213, переданий в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк». Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором №CSR0GA01160129 в сумі 8769 доларів США 66 центів, що за курсом 7,99 згідно службового розпорядження становить 70069,60 грн. та складається із наступного: 6602 доларів США 25 центів заборгованість за кредитом; 950 доларів США 32 центи заборгованість по процентах за користування кредитом; 200 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 568 доларів США 69 центів пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штраф відповідно до договору 31 долар США 29 центів штраф (фіксована частина); 416 доларів США 11 центів штраф (процентна складова). За заявою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Васьковського Р.М. відкрито виконавче провадження №48033518 від 06 липня 2015 року, останню проплату по якому здійснив у грудня 2021 року. Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С., 06 січня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48033518, про припинення чинності арешту майна боржника накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48033518 від 22 липня 2015 року. Вказану постанову направлено сторонам та органу чи посадовій особі, який видав документ для виконання. Листом начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Гайдар А.В. підтверджено той факт, що рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року виконано в повному обсязі. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380536978 від 28 травня 2024 року на житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є він, існує тип обтяження заборона відчудження на нерухоме майно згідно договору іпотеки за реєстровим №3212 від 25 грудня 2007 року, накладеного приватним нотаріусом Соколовою О.М., іпотекодержатель «ПриватБанк», що стало підставою звернення до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову, подання письмових пояснень (а.с.45).

Відповідач АТ КБ «Приватбанк», відзиву та заперечення, письмових пояснень до суду не подав, в підготочому засіданні участі не взяв. 26 серпня 2024 року ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області підготовче провадження у цивільній справі закрите та призначено судовий розгляд по суті (а.с.52).

Після проведення підготовчого засідання 16 грудня 2024 року за вхідним №ЕС-6930/24 до Городищенського районного суду Черкаської області через систему «Електронний суд», надіслано письмові пояснення від представника відповідача Назаренка С.М. за змістом яких просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступне. 25 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №CSR0GA01160129, згідно якого предметом виступило належне йому будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний договір іпотеки був внесений до Державного реєстру іпотек, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 грудня 2007 року. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, ЗАТ КБ «Приватбанк» у 2015 році звернулось із позовом до Городищенського районного суду Черкаської області про стягнення заборгованості. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ, наразі АТ КБ «Приватбанк», була задоволена. Згідно рішення суду із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, №50, за договором №CSR0GA01160129, стягнуто заборгованість в сумі 8769 доларів США 66 центів, що за курсом 7.99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 04 лютого 2014 року становить 70069,60 грн., та складається з наступного: 6603 дол. США 25 цент, заборгованість за кредитом; 950 дол. США 32 центи, заборгованість по процентах за користування кредитом; 200 дол. США 00 цент, заборгованість по комісії за користування кредитом; 568 дол. США 69 центів, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штраф відповідно до договору: 31 дол. США 29 цент, штраф (фіксована частина); 416 дол. США 11 цент, штраф (процентна складова). За заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» Васьковського Р.М., згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року про стягнення богу в сумі 70069,60 коп., відкрито виконавче провадження N048033518 від 06 липня 2015 року. 06 січня 2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яжук С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48033518 про припинення чинності арешту майна боржника накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48033518 від 22 липня 2015 року та направлено сторонам та органу чи посадовій особі, що видавав документ для виконання. Листом начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Гайдар А.В. підтверджено факт, що рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року про стягнення 70069,60 грн. з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» виконано в повному обсязі. На сьогоднішній день у відповідача відсутня інформація про повне погашення боргу та закриття виконавчого провадження, оскільки на грудень 2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 11 650,44 доларів США основного боргу та 8 691,84 - штрафи. Дана інформація стала відома тільки після подання даного позову. В рішенні суду та виконавчому листі є чітка вказівка на суму боргу, а саме 8769,66 доларів США, то банк вважає виконання рішення суду відбулось лише частково, оскільки державним виконавцем не здійснено перерахунок по курсу на момент виконання рішення суду. Відтак, у зв`язку з неналежним виконанням рішення суду, а саме часткове погашення боргу також настають правові наслідки передбачені ст. 625 ЦК України. Після ухвалення судового рішення про звернення стягнення за кредитним договором у кредитора виникає право на задоволення своїх вимог та поновлення порушеного права шляхом пред`явлення вимоги про застосування приписів частини другої статті 625 ЦК України, яке триває до остаточного виконання боржником зобов`язання (а.с.87-89).

У судове засідання 28 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Милаш Г.А., інформовані, не прибули. Представник позивача подала заяву від 27 березня 2025 року за вхідним №ЕС-1882/25 про розгляд справи без її участі та позивача, вказавши на підтримання позовних вимог в повному обсязі та відмову у поновленні строку відповідачу для подання відзиву, з підстав відсутності поважних причин та доказів (а.с.117-118).

Представник відповідача Назаренко С.М. взяв участь у судовому засіданні дистанційно, просив відмовити у задоволенні позовних вимог через наявність боргу у позивача, про який стало відомо після подання ним до суду позовної заяви. Вважає, що виконання рішення суду відбулось частково, оскільки державним виконавцем не здійснено перерахунок по курсу на момент виконання рішення суду, у зв`язку з чим у кредитора виникло право шляхом пред`явлення вимоги про застосування приписів частини другої статті 625 ЦПК України, яке триває до остаточного виконання боржником зобов`язання.

Неявка позивача, представника позивача, які неприбули до суду, не перешкоджає судовому розгляду по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у їх відсутність.

Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника відповідача, враховуючи належне повідомлення позивача, представника позивача про судовий розгляд, дослідивши та оцінивши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином, ст. 599 ЦК України. Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5.1. Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012, в чинній на час припинення іпотеки редакції, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Як роз`яснено у п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського Суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Судом встановлено та підтверджується доказами у справі, що згідно паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (а.с.9). Місце реєстрації позивача ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7114-1 (а.с.12). Позивач, 12 липня 2001 року, на підставі договору купівлі-продання жилого будинку, придбав у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13). Між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ЗАТ КБ «Приватбанк», 25 грудня 2007 року укладено кредитний договір №CSR0GA01160129 (а.с.20-22). Умови вище вказаного кредитного договору було погоджено між сторонами, що підтверджується підписами у договорі (а.с.20-22). За вказаним кредитним договором, кредит позивачу надано під заставу житла, п.3.1.3 кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року (а.с.20-22). Остільки під заставу надавалося житло, між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, який був посвідчений 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О.М. за реєстровим №3212 (а.с.15-18). Предметом договору іпотеки, було надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, яке йому належить (а.с.15-18). Разом із посвідченням договору іпотеки, приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О.М., 25 грудня 2007 року накладено заборону відчуження будинку, який належить ОСОБА_1 , реєстр №3213 (а.с.19). Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто з позивача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 70 069, 60 грн. та судові витрати в розмірі 243, 60 грн., з підстав, що ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконував умови укладеного кредитного договору №CSR0GA01160129 (а.с.31). На підставі виконавчого листа №691/234/14-ц від 19 червня 2015 року, виданого згідно заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року, відкрито виконавче провадження №48033518 (а.с.23). Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С., 06 січня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48033518 при примусовому виконанні (а.с.23). При закритті виконавчого провадження №48033518 старшим державним виконавцем було встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.23). Крім того, старшим державним виконавцем постановлено про припинення чинності арешту майна божника, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48033518 від 22 липня 2015 року (а.с.23). Виконання рішення суду, а саме виконавчого листа №691/234/14-ц від 19 червня 2015 року, підтверджується і листом начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Гайдар А.В. від 06 січня 2022 року №15, за змістом якого просить повернути без виконання постанову державного виконавця №48033518 від 06 жовтня 2015 року, у зв`язку із виконанням рішення суду (а.с.24). Як вбачається із вище наведеного, виконавче провадження закрито 06 січня 2022 року з підстав виконання судового рішення боржником (а.с.23). Позивач ОСОБА_1 , 10 січня 2022 року звернувся в суд з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпро, за участю третіх осіб, які не заявляють позовні вимоги на стороні відповідача приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі старшого державного виконавця Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук Сергія Сергійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с.35-40). Позовну заяву ОСОБА_1 , згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2022 року задоволено, визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №520 від 04 березня 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 за кредитним договором №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року та договором іпотеки №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, таким, що не підлягає виконанню, та стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на користь ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн 40 коп та в сумі 496 грн. 20 коп., понесені при зверненні до суду (а.с.35-40). Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2022 року, відповідач АТ КБ «ПриватБанк» не оскаржувало, рішення суду вступило в законну силу 23 травня 2022 року (а.с.35-40). Позивач ОСОБА_1 , з метою захисту своїх прав та інтересів, під час розгляд цивільної справи про скасування виконавчого напису приватного нотаріуса, звертався із скаргою до Городищенського районного суду Черкаської області на рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.32-34). Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року, скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено, постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С. про відкриття виконавчого провадження 368488758 від 03 лютого 2022 року про стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору на користь Держави в розмірі 66521, 80 грн. та витрат пов`язаних з проведенням виконавчих дій у сумі 129, 99 грн., згідно постанови №65785524 від 16 червня 2021 року, скасовано (а.с.32-34). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380536978 від 28 травня 2024 року на житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , існує тип обтяження заборона відчудження на нерухоме майно згідно договору іпотеки за реєстровим №3212 від 25 грудня 2007 року, накладеного приватним нотаріусом Соколовою О.М., іпотекодержатель «ПриватБанк» (а.с.14). Представником позивача, адвокатом Милаш Г.А. надіслано запит до АТ КБ «ПриватБанк» в порядку ст.ст. 19, 20, 23, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо надання інформації про причини не зняття по закінченню виконання боржником ОСОБА_1 рішення суду та умов договору, погашення заборгованості в повному обсязі, та вжиття заходів по зняттю встановленого обтяження (а.с.25-26). Згідно наданої відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07 липня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240705/16368, надати інформацію банк не має можливості, остільки запитувана інформація є банківською таємницею, про причину не зняття заборони у встановленому законом порядку, а саме про запитувану інформацію, пояснення відсутні (а.с.27-28). Під час судового розгляду, представником позивача, адвокатом Милаш Г.А., разом із клопотанням про розгляд справи без участі позивача, надано постанову Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2025 року за змістом якої вбачається, що представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із скаргою до Городищенського районного суду Черкаської області на постанову державного виконавця від 06 січня 2022 року про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2024 року вказану скаргу відхилено з мотивів пропуску без поважних причин стягувачем строків оскарження рішення державного виконавця. Підставою для відмови у задоволенні скарги, та в подальшому також встановлено складом колегії Черкаського апеляційного суду, скаржник АТ КБ «ПриватБанк» у повній мірі володів інформацією щодо виконавчого провадження, зокрема, з наданих стягувачем виписок по банківському рахунку боржника ОСОБА_1 , що починаючи з 11 березня 2016 року до банку постійно надходили кошти на погашення заборгованості, однак після 22 грудня 2021 року погашення боргу припинилося, з підстав закриття виконавчого провадження (а.с.120-123). Таким чином, відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2025 року, скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на постанову державного виконавця від 06 січня 2022 року про закінчення виконавчого провадження, з врахуванням вище вказаних обставин, - залишено без розгляду (а.с.120-123).

Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у зв`язку з чим змінено найменування позивача на АТ КБ «ПриватБанк» та проведено державну реєстрацію вказаних змін 21 травня 2018 року, що не є зміною назви юридичної особи.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району.

У судовому засіданні суд ретельно вивчив доводи представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Назаренко С.М. та його письмове пояснення щодо невизнання позовних вимог та відсутності підстав для скасування договору іпотеки(а.с.87-89). Зокрема, представник відповідача посилається на те, що виконання рішення суду відбулось частково, оскільки державним виконавцем не здійснено перерахунок боргу по курсу долара США на момент виконання рішення суду, у зв`язку з чим настають правові наслідки передбачені ст. 625 ЦК України.

Так, ст.625 ЦК України, передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у якій відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, стаття 625 ЦК України.

Як вбачається із умов кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, а саме розділу 4 «Відповідальність сторін», між сторонами погоджено відповідальність у випадку не виконання умов договору, як позивачем, так і відповідачем. В разі не виконання умов кредитного договору, порушення строків платежів, позичальником ОСОБА_1 має бути сплачено штраф, пеня та відсотки, згідно п.п.4.1, 4.3-4.6 (а.с. 20-22). Згідно п.4.5 вказаного договору, термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.20-22). Інші стягнення відповідно до приписів ст.625 ЦК України, умовами кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, не передбачено (а.с.20-22). Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто з позивача ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 70 069, 60 грн. за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження Національного Банку Україна від 04 лютого 2014 року, та судові витрати в розмірі 243, 60 грн., згідно кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року (а.с.31). У заочному рішенні Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року суму стягнення боргу вказано 70 069, 60 грн., як фіксовану, без застосування індексу інфляції до остаточного виконня боржником зобов`язання. Вказане заочне рішення суду вступило в законну силу, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» його не оскаржував, воно є виконаним, а отже погодився із таким (а.с.31).

Представник відповідача ОСОБА_2 посилається на те, що державним виконавцем не здійснено перерахунок по курсу долару США на момент виконання рішення суду.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С., 06 січня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №48033518 при примусовому виконанні (а.с.23). При цьому, при закритті виконавчого провадження №48033518 ним було встановлено фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (а.с.23). Старший державний виконавець стягнув на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборговану суму доларів США в еквіваленті до гривні, що станом на день ухвалення рішення суду становила 70 069 грн. 60 коп., оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом на Україні є гривня.

Згідно правової позиції, викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17, державний виконавець не має права змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду. Стягнення боргу в іноземній валюті проводиться за курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, правова позиція Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

З наведеного вбачається, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яжук С.С. не був уповноважений самовільно збільшувати суму, вказану в гривнях до долара США під час здійснення виконавчого провадження №48033518, остільки стягнення заборгованості здійснювалось у гривні на день платежу, а не у доларах США та за відсутності іншого визначеного порядку встановленого умовами кредитного договору.

Дії старшого державного виконавця свідчать про те, що боржником ОСОБА_1 в повному обсязі виконано рішення суду у спосіб та в порядок встановлений для виконавчого документа. Закінчуючи виконавче провадження №48033518 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час виникнення спору, державний виконавець виходив з того, що боржником фактично виконано виконавчий лист. Остільки законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду, а тому обґрунтованим є висновок про законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, відповідно до вимог вказаних вище статей Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеною частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із постанови про закінчення виконавчого провадження №48033518 від 06 січня 2022 року слід вбачати, що боржником ОСОБА_1 у добровільному порядку та належним чином виконані зобов`язання щодо виконання рішення суду, остільки стосовно нього державним виконавцем не вчинено дії щодо накладення штрафу та попередження, що вказує на належне виконання позивачем ОСОБА_1 зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні та під час всього розгляду цивільної справи не обґрунтував та не надав розрахунок суми заборгованості, яку він вважає, боржник не сплатив на користь банку, а надав лише формулу розрахунку трьох відсотків, які не були передбачені при укладенні кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року (а.с. 20-22, 87-89). Надаючи формулу для розрахунку трьох процентів річних, представнику відповідача слід звернути увагу на обгрунтованість стягнення з боржника 3% річних в умовах дії воєнного стану, введеного в Україні згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 року. Крім того, на запит представника позивача, адвоката Милаш Г.А., за змістом відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07 липня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240705/16368, не вбачається, що у позивача ОСОБА_1 наявна будь-яка заборгованість за кредитним договором №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, яка є підставою щодо не можливості зняття заборони у встановленому законом порядку (а.с.27-28). Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року виконано в повному обсязі 06 січня 2022 року, при цьому протягом трьох років АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи, що позивач ОСОБА_1 не в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед банком, не повідомив його про наявність заборгованості, що ставить під сумнів про існування такої, та яка виникла після закриття виконавчого провадження №48033518 (а.с.23). Письмові докази у виді розрахунків щодо неналежного виконання своїх обов`язків позивачем ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 до суду не надав.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Суд надав доступ до правосуддя сторонам у справі, які мали усі передбачені законом можливості для захисту своїх прав своєчасно та в передбачений законом строк та спосіб.

За загальним правилом цивільного процесу, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідати завданню цивільного судочинства, і справедливим. Суд не вправі відступити від жодної вимоги та зобов`язаний дотриматися їх при постановленні рішення у справі. Вирішуючи спір між сторонами, та приймаючи рішення у справі, суд, приходить до висновку, що дотримався таких вимог, визначених ст.263 ЦПК України, остільки забезпечив учасникам справи гарантовані Конституцією України права і свободи людини, ухваливши про це судове рішення.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19, оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди в даній категорії справ мають ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», пп. 2 пункту 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу було доповнено пунктами 18 і 19, згідно з якими: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від: відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, частина друга статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом); обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Відповідно до ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Позивач ОСОБА_1 надав суду докази відсутності заборгованості за кредитним зобов`язанням, валюта якого була трансформована внаслідок звернення до суду кредитора і ухвалення заочного рішення суду на його користь про стягнення конкретного розміру заборгованості. Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року виконано в повному обсязі 06 січня 2022 року і відповідно, виконавче провадження закрито. Представник відповідача ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів існування непогашеної заборгованості, щоб виправдувало продовження існування обтяжень на нерухоме майно позивача. На підставі досліджених доказів та проаналізованих норм права, суду доведено змістом наданих позивачем письмових доказів, що кредитне зобов`язання за кредитним договором №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року та за іпотечним договором, укладеним з метою забезпечення виконання кредитного договору, припинене в зв`язку з його повним виконанням.

Кредитний договір №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, який був підставою для обтяження будинку, виконано та кошти повернуто, проте обтяження не знято, його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Порушені права позивача ОСОБА_1 , як власника, підлягають судовому захисту шляхом зняття обтяження у вигляді заборони відчуження будинку за адресою АДРЕСА_1 , з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 902/672/16 та від 19 грудня 2022 року у справі № 359/3951/17 належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження, має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380536978 від 28 травня 2024 року по житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , існує тип обтяження заборона відчудження на нерухоме майно згідно договору іпотеки за реєстровим №3212 від 25 грудня 2007 року, накладеного приватним нотаріусом Соколовою О.М., іпотекодержатель - «ПриватБанк» (а.с.14).

Позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про скасування заборони відчуження, накладеної приватним нотаріусом Городищенського нотаріального округу Соколовою О.М. на підставі договору іпотеки №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, реєстр №3212, стосовно нерухомого майна позивача у виді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , то належним відповідачем має бути особа, обтяження якої зареєстровано АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином обґрунтовано позивачем ОСОБА_1 визначення відповідача у цивільній справі - АТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи вище наведене та встановивши, що позивач, діючи добросовісно, як сторона виконавчого провадження, сплатив заборгованість, виконавче провадження стосовно нього закрите з підстав виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання іпотеки, такою що припинена та скасування заборони відчуження, з метою захисту порушених прав позивача.

Рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Щодо відшкодування позивачу понесених судових витрат при зверненні до суду, то дійсно, позивач, згідно квитанції від 05 травня 2024 року №8259-7466-5856-8755 сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за розгляд цивільної справи судом з позовною вимогою немайнового характеру, але понесені ним судові витрати, слід залишити за ним, з огляду на те, що не бажає стягувати такі з відповідача (а.с. 43).

Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 ; копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №7114-1; копією договору купівлі-продання жилого будинку від 12 липня 2001 року; копією кредитного договору №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року; копією договору іпотеки від 25 грудня 2007 року; копією заборони відчуження будинку, реєстр №3213; копією заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 квітня 2015 року; копією постанови про закінчення виконавчого провадження №48033518 при примусовому виконанні; копією листа начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Гайдар А.В. від 06 січня 2022 року №15; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 квітня 2022 року; копією ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2022 року; копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380536978 від 28 травня 2024 року; копією запиту адвоката Милаш Г.А. від 02 липня 2024 року; копією листа АТ КБ «ПриватБанк» від 07 липня 2024 року №20.1.0.0.0/7-240705/16368; копією постанови Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2025 року; квитанцією про сплату судового збору від 05 травня 2024 року №8259-7466-5856-8755.

Керуючись ст.ст. 19, 124 Конституції України ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 206, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 391, 575, 599 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 5 та ч. 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», ст.ст.1, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.74 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 11, 49, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання іпотеки такою, що припинена та скасування заборони відчуження на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором №CSR0GA01160129, посвідчений 25 грудня 2007 року приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М. за реєстровим №3212, про передачу нерухомого майна житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , в іпотеку Акціонерному Товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», код платника податків за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України 14360570, правонаступника Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк».

Скасувати (зняти) тип обтяження: заборона відчуження на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження №6306421 від 25 грудня 2007 року, накладений приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Черкаської області Соколовою О.М., на підставі договору іпотеки №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, на нерухоме майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , з виключенням відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек.

Акціонерному Товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» подати держателю або реєстратору Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру Іпотек заяву про припинення обтяження - тип обтяження - заборона відчудження на нерухоме майно у виді житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки №CSR0GA01160129 від 25 грудня 2007 року, за реєстраційним номером обтяження №6306421 від 25 грудня 2007 року, накладеного приватним нотаріусом Соколовою О.М. на підставі договору іпотеки, іпотекодержатель - «ПриватБанк» із подальшим вилученням відповідного запису з Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Роз`яснити Акціонерному Товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», що у разі невиконання вищевказаного обов`язку, обтяжував може нести відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку.

Копію рішення суду направити позивачу, представнику позивача, для відому, як сторонам, які не приймали участі в судовому розгляді, а до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», для виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Представник позивача: особа 2 адвокат Милаш Галина Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №001301 від 15 липня 2020 року, юридична адреса м.Городище вул. Миру, №107 Черкаського району Черкаської області.

Відповідач: особа 3 Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , юридична адреса м.Київ вул.Грушевського, №1.

Суддя О. М. Савенко