У Х В А Л А

про відкриття провадження

09.04.2025

м. Лозова Харківської області

Суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області

Харабадзе К.Ш.,

Справа № 629/2424/25

Номер провадження 2/629/874/25

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу про стягнення матеріальної та моральної шкоди

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 17.02.2025 о 05 год. 10 хв. ОСОБА_2 , в с. Нова Іванівка, вул. Центральна навпроти буд. 1, керуючи автомобілем Volkswagen LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Geely Emgrand 7, який належить позивачу, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.03.2025 відповідача було визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення. 18 лютого 2025 року позивачем було направлено лист до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» з повідомленням про ДТП і Заяву на виплату заподіяної шкоди. 17 березня 2025 року позивачу зателефонував представник СК, та запропонував виплати за настання страхового виплату в сумі 26688,00 грн гривень без урахування франшизи (3200 гривень), яка передбачалася ст.12 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV на день підписання договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 09.10.2024 дану виплату було погоджено після знаходження деталей та майстра який зможе відновити транспортний засіб за дану суму. 26 березня 2025 року, позивач отримав 23688,53 грн на власний банківський рахунок. 3000 гривень позивач не отримав, з роз?ясненням, що виплата даної суми покладається на особу яка вчинила ДТП - франшиза. Крім того, діями відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що через дану ДТП стан здоров`я позивача погіршився вже наступного дня, що призвело до фізичного недугу, який був спровокований високим артеріальним тиском, високою температурою тіла (39° і вище) та запальними процесами, викликами швидкої медичної допомоги і в подальшому госпіталізацією на стаціонарне лікування. Також дане ДТП призвело до незручностей пересування, адже в цей день позивач повинен був направлятися в м. Харків по сімейним справам, але довелося корегувати графік пересування під громадський транспорт, що викликало суттєві незручності. Оскільки позивач є пенсіонером і нещодавно придбав даний транспортний засіб, дана ДТП спричинила виникнення пригніченого стану та лишило можливості спокійного сну, знервованості і погіршення загального емоційного стану. До сьогоднішнього дня в зв`язку із вчиненими пошкодженнями автомобіль не може бути запущений в експлуатацію відповідно до діючих Правил дорожнього руху, що викликає серйозні незручності. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 3200 гривень, у відшкодування моральної шкоди 25000 гривень.

Крім того, просить з метою забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача, яке належить йому на праві власності.

Дана позовна заява подана з додержанням вимог статей 175,177 ЦПК України.

Вказану справу слід розглянуту в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274, ч. 6 ст. 19 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суддя доходить до такого.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз`яснень викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Дослідивши подану заяву, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, беручи до уваги не тільки позивача, а й іншого учасника процесу, права якого може бути порушено у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд дійшов переконання, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки заявником не обґрунтовано, яким саме чином незабезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ускладнення чи унеможлення виконання майбутнього рішення суду, не додано доказів на підтвердження наявності реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, позивачем не підтверджено жодним доказом наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову, не надано доказів, які можуть свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, не обґрунтована відповідність застосування обраного позивачем виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, припущення заявника що не накладення арешту на майно може значно ускладнити виконання рішення суду, не доведене.

Керуючись ст.ст. 187, 274 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Відкрити провадження у даній цивільній справі.

Призначити судове засідання у справі на 06.05.2025 о 10 годині 00 хвилин в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області, в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачу в строк до 06.05.2025, подати до суду, у разі наявності, докази в обґрунтування позовних вимог, які не були додані до позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Визначити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи (позивачу). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Визначити третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснення на позовну заяву, яке повинне відповідати ч.ч. 3-6 ст. 178 ЦПК України.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії відзиву (у разі його надіслання відповідачем) для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (відповідачу).

Визначити третій особі п`ятиденний строк з дня отримання копії відзиву ( у разі його надіслання відповідачем) для подання пояснення на відзив, яке повинне відповідати ч.ч. 3-6 ст. 178 ЦПК України.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив ( у разі його надіслання позивачем) для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (позивачу).

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на веб-адресі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: court.gov.ua/fair/sud2025/.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ