Провадження № 2/638/2318/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року місто Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді Штих Т.В.,за участю секретаря судового засідання Василенко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Позивач, в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

В обґрунтування вказаних позовних вимог, позивачем зазначається, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

У липні місяці 2024 року Позивач дізналася про наявність судового рішення відносно її чоловіка з питань перерахунку належних йому пенсійних виплат та, у подальшому, звернулася до адвоката задля отримання правової допомоги з метою отримання суми заборгованості, що виникла внаслідок виконання вказаного судового рішення.

01 серпня 2024 року через канцелярію ГУ ПФУ у Харківській області до відповідача направлено адвокатський запит від 30.07.2024 року вих.№3546 стосовно ходу виконання судового рішення по справі №520/18927/21.

13.08.2024 року на адресу представника позивача надійшов лист ГУ ПФУ у Харківській області від 02.08.2024 року №2000-0203-8/138040, яким повідомлено, що оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №520/18927/21 набрало законної сили 31.12.2021 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , перерахунок пенсії на виконання рішення суду не проводився.

З метою захисту спадкових прав позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просив суд:

-Визнати протиправним бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

У відзиві на позовну заяву від 19.12.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області просило відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. ОСОБА_3 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ зі змінами з 21.01.2005 року. Виплату пенсії припинено у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №520/18927/21 набрало законної сили 31.12.2021 року, після смерті ОСОБА_3 , перерахунок пенсії не проводився.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву вказувалося, що кошти, які не були нараховані чоловіку позивача за його життя, не можуть вважатися недоотриманою пенсією та не підлягають виплаті членам сім`ї померлого.

Відповідачем також зазначено, що спір стосовно визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити певні дії є публічно-правовим, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповіді на відзив від позивача до суду не надходило.

Представником позивача до суду подано Додаткові пояснення по справі від 24.03.2025 року, в яких ним зазначається, що позивачем було подано позовну заяву до Харківського окружного адміністративного суду (справа № 520/24363/24). Рішенням від 28.11.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог через цивільний характер правовідносин. Також, наголошується про цивільний характер правовідносин через порушення спадкових прав позивача.

Ухвалою від 12.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та представника позивача, просив позовну заяву підтримав та наполягав на її задоволенні.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про причину неявки не повідомив.

Враховуючи положення ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 31 липня 1976 року, виданого Дзержинським відділом ДРАЦС м. Харкова та свідоцтвом про народження позивача із зазначенням дошлюбного прізвища.

Сторонами визнається, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області з 21.01.2005 року по 19.11.2021 рік отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року по справі №520/18927/21 позовну заяву задоволено ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_3 , з 1 січня 2018 року щодо зменшення розміру встановленої пенсії з 80% до 70% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) здійснити перерахунок призначеної з 1 січня 2018 року пенсії ОСОБА_3 , у відповідності до вимог постанови КМ України від 21.02.2018 року № 103, з урахуванням розміру встановленої пенсії за вислугу років в розмірі 80% грошового забезпечення та виплатити недоплачену частину основного грошового зобов`язання з 01.01.2018.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 22 листопада 2021 року.

31 грудня 2021 року рішення по справі №520/18927/21 набрало законної сили.

Таким чином, набрання законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року по справі №520/18927/21 відбулося вже після смерті чоловіка позивача, ОСОБА_3

01 серпня 2024 року через канцелярію ГУ ПФУ у Харківській області до відповідача направлено адвокатський запит від 30.07.2024 року вих.№3546 стосовно ходу виконання судового рішення по справі №520/18927/21.

13.08.2024 року на адресу представника позивача надійшов лист ГУ ПФУ у Харківській області від 02.08.2024 року №2000-0203-8/138040, яким повідомлено, що оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 року по справі №520/18927/21 набрало законної сили 31.12.2021 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , перерахунок пенсії на виконання рішення суду не проводився.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19.

Згідно зі ст. 52 Закону України від «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.91 цього ж Закону України від 5 листопада 1991 року №1788- ХІІ «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є спеціальним законом щодо правовідносин з умов, норм і порядку пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Проте, застосування до спірних правовідносин (спадкування недоотриманої пенсії) Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є помилковим, оскільки позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Крім того, судом враховано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц, відповідно до якого відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім і, не виключає застосування приписів статті 1227 ЦК України. Правовий аналіз статей 1218,1219,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Отже, внаслідок протиправної бездіяльності, встановленої у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року рішення по справі №520/18927/21, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримував частину належної йому, яка у подальшому повинна була увійти до складу спадщини, та підлягає спадкуванню на загальних підставах без обмеження у розмірі та часу звернення за її виплатою.

В той же час, внаслідок смерті чоловіка позивача, відповідачем не здійснювався перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_3 , а, отже, не формувався розрахунок заборгованості пенсійних виплат.

Відповідно до положень п. 9 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішення суду віднесено до основних засад судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, відповідачем безпідставно не проведено перерахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_3 , чим відповідачем порушено спадкові права позивача, як дружини померлого, внаслідок чого позивач не може звернутися до ГУ ПФУ в Харківській області із заявою про виплату їй належних у порядку спадкування грошових коштів недоотриманої пенсії, що належала померлому ОСОБА_3 .

Безпідставним є доводи відповідача щодо підсудності спору.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи зі змісту позовної заяви, предмет позову становить вимога позивача щодо здійснення нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Правовий аналіз статей 1218,1219,1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).

Визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, зокрема зобов`язання відповідача здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я померлого чоловіка позивача впливає на спадкові права позивача, а відтак становить цивільний інтерес та свідчить про наявність цивільного характеру даних правовідносин.

Судом враховано, що позивачу рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 року по справі №520/24363/24 відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку із сплином встановленого законодавством строку на звернення до адміністративного строку. В той же час, суд звернув увагу на перехід правовідносин від адміністративно-правового до цивільно-правового характеру.

Отже, справа розглядається в порядку цивільного судочинства, стосується спадкових прав позивача та захисту його права власності на спадкове майно, а тому зобов`язання відповідача здійснити нарахування заборгованості по пенсійній виплаті померлого чоловіка є належним та дієвим способом захисту для подальшої реалізації спадкових прав позивачем.

Європейський суд із прав людини, здійснюючи тлумачення статті 1 Першого протоколу до Конвенції як невіддільної її частини, виснував, що поняття "майно" має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації в національному праві та не зводиться до володіння матеріальними речами: як і матеріальні речі, певні права та інтереси, як-от активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" для цілей цієї статті [рішення у справі у справі "Iatridis v. Greece" від 25 березня 1999 року (заява № 31107/96), § 54; у справі "Beyeler v. Italy" від 5 січня 2000 року (заява № 33202/96), § 100; у справі "Broniowski v. Poland" від 22 червня 2004 року (заява № 31443/96), § 129; "Depalle v. France" від 29 березня 2010 року (заява № 34044/02), § 62; у справі "Centro Europa 7 S.R.L. and di Stefano v. Italy" від 7 червня 2012 року (заява № 38433/09), § 171].

В той же час, ЄСПЛ відносить пенсію під категорію «майно». Пенсія підпадає під захист Ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Поняття property належить до autonomous concepts розроблених ЄСПЛ. Тобто, поняття майно, яке міститься в ч.1 ст. 1 Першого протоколу, має автономне значення, яке не залежить від формальних класифікацій у внутрішньому праві. ЄСПЛ інтерпретує його дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. ЄСПЛ також неодноразово вказував у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності. Зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. No. 55707/00, §77) та Stummer v. Austria (App. No. 37452/02, §82), ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення Ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії. Отже, якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійній виплати, воно повинно розглядатися як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. No. 42184/05, § 64, Lakiжeviж and others v. Montenegro and Serbia, App. No. 27458/06, 37205/06, 37207/06 and 33604/07, §59).

У зв`язку з викладеним, наявні підстави для захисту спадкових прав позивача у судовому порядку та визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов`язання вчинити відповідні дії.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФ України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) щодо ненарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) здійснити нарахування заборгованості на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/18927/21 від 30 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) з 1 січня 2018 року по дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 80% від суми грошового забезпечення.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн, 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, )

Суддя Т.В. ШТИХ