УХВАЛА

04 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 128/40/24

провадження № 61-1887ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 18 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області 26 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 26 січня 2024 року у цій справі.

01 травня 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2024 року (провадження № 61-6437ск24) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 18 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто заявникові.

У липні 2024 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся повторно до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у цій справі, яку ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2024 року (провадження № 61-10426ск24) визнано неподаною та повернуто заявникові.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року, яку ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявникові (провадження № 61-16299ск24).

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, вчетверте подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 18 квітня 2024 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

21 березня 2025 року, на виконання вимог ухвали, до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 , яка містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що строк на касаційне оскарження не є пропущений, оскільки раніше подані ОСОБА_1 касаційні скарги були повернути з вини Верховного Суду, який не приймає до розгляду його касаційні скарги.

На переконання заявника, зазначене є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначені доводи ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки невиконання вимог ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, так як заявник має довести що перешкоджало виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному зверненні до суду касаційної інстанції.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 18 квітня 2024 року було повернуто ухвалами Верховного Суду від 21 червня 2024 року, від 18 жовтня 2024 року, від 15 січня 2025 року, через невиконання вимог ухвал Верховного Суду про залишення касаційних скарг без руху, з підстав недотримання вимог статті 392 ЦПК України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, дослідивши надану ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 лютого 2025 року, заяву та додані до неї документи, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження не є поважними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA ANDSHEREMETYEVv. UKRAINE, № 17160/06 та N35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 19 лютого 2025 року про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 не виконано у повному обсязі, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її особі, яка подала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду 18 квітня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до прокурора Вінницької окружної прокуратури Посвалюка Я. І., Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров