УХВАЛА

26 березня 2025 року

м. Київ

справа № 756/767/23

провадження № 61-4635св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Пророка В. В.

суддів: Грушицького А. І., Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями (далі - ПрАТ «Газтранзит»), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 06 січня 2023 року № 1-к про його звільнення з роботи;

- поновити його на посаді головного бухгалтера ПрАТ «Газтранзит»;

- стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення до дня ухвалення рішення у справі.

Оболонський районний суд міста Києва рішенням від 23 травня 2023 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 04 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравця Р. Ю. залишив без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року - без змін.

У березні 2024 року ОСОБА_1 через представника Кравця Р. Ю. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М. постановою від 11 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Кравцем Р. Ю. , задовольнив частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2024 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

09 січня 2025 року ПрАТ «Газтранзит» подало до Верховного Суду заяву про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року, в якій з урахуванням додаткових пояснень просило роз`яснити, що мав на увазі Верховний Суд, зазначаючи у постанові: «Крім того, згідно з пунктом 8.2 Статуту ПрАТ «Газтранзит» саме до компетентності загальних зборів належить визначення основних напрямів діяльності товариства.

Звертаючись до змісту службової записки від 30 листопада 2022 року № 40, можна виснувати, що ні загальні збори, ні наглядова рада ПрАТ «Газтранзит» не були обізнані про намір змінити профіль діяльності підприємства та фактично розпочати будівництво на місці, де знаходиться об`єкт підвищеної небезпеки газової промисловості Компресорна станція «Тарутино».

Лише 24 жовтня 2022 року наглядова рада ПрАТ «Газтранзит» взяла до відома (без затвердження) питання щодо пошуку та розвитку нових напрямів та видів діяльності товариства на існуючих виробничих потужностях з перепрофілюванням інфраструктури та відповідних об`єктів ПрАТ «Газтранзит» для нового виду діяльності, серед яких також було питання будівництва комплексу з переробки пшениці для виробництва біоетанолу.

Отже, на момент вказівки від т. в. о. голови правління головному бухгалтеру оплатити інвойс наглядова рада тільки взяла до відома питання пошуку та розвитку нових напрямів і видів діяльності товариства, але не затверджувала відповідних рішень. Також відсутні докази щодо підписання договору № 17/IF-2022, який мав бути підставою для оплати головним бухгалтером інвойсу».

А також, чи будуть вважатися встановленими та доведеними факти, згадані у постанові, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні і не досліджувалися судами попередніх інстанцій та не зазначені в їх рішеннях будь-які рішення (протоколи) Наглядової ради ПрАТ «Газтранзит», будь-які редакції Статуту ПрАТ «Газтранзит»?

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви про роз`яснення судового рішення, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 271 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) зазначила: «Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Судовим рішенням, яке просить роз`яснити заявник, касаційну скаргу сторони позивача задоволено частково, а оскаржувані судові рішення скасовано і справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, отже, постанова Верховного Суду від 11 вересня 2024 року не є тим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України, вона не допускає кількох варіантів тлумачення, ця постанова є мотивованою, чіткою і зрозумілою. Фактично заява ПрАТ «Газтранзит» зводиться до роз`яснення з`ясування судом обставин справи та мотивів ухваленого судового рішення.

Постанова суду касаційної інстанції не містить вказівок для суду першої інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви ПрАТ «Газтранзит» про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року необхідно відмовити.

Щодо клопотання ПрАТ «Газтранзит» про передання заяви про роз`яснення судового рішення на розгляд Великої Палати Верховного Суду

14 січня 2025 року ПрАТ «Газтранзит» подало до Верховного Суду клопотання про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що існує численна практика Верховного Суду із зазначенням, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Однак це стосується роз`яснення остаточних судових рішень щодо вирішення спору по суті. Оскільки Верховний Суд постановою від 11 вересня 2024 року направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, то для захисту та реалізації прав відповідача є необхідним розглянути заяву про роз`яснення судового рішення.

У частині п`ятій статті 403 ЦПК України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.

Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.

Оцінюючи наявність підстав для передання цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з мотивів, наведених у клопотанні, Верховний Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала такі висновки: «Відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» (див., зокрема, ухвали від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18), від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20)).

Заявник не навів, у чому саме полягає виключна правова проблема у цій справі, також не навів аналіз судової практики, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, а тому не довів наявність протилежних і суперечливих судових рішень та глибоких і довгострокових розбіжностей у судовій практиці у справах із подібними вимогами.

З огляду на зазначене колегія суддів не встановила достатніх та обґрунтованих підстав для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а отже, у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

Щодо клопотання ПрАТ «Газтранзит» про розгляд справи за його участю

03 березня 2025 року до Верховного Суду надійшло клопотання ПрАТ «Газтранзит» про розгляд справи за його участю, у тому числі за участю трудового колективу як вільних слухачів.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тлумачення зазначених норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховний Суд не приймав рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, то підстав для виклику сторін немає. Тому у задоволенні відповідного клопотання ПрАТ «Газтранзит» слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 271, 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовити.

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 756/767/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Газтранзит» з іноземними інвестиціями про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Ухвала відповідно до частини третьої статті 415 ЦПК України оформлена суддею Петровим Є. В.

Суддя-доповідачВ. В. Пророк
СуддіА. І. Грушицький
С. О. Карпенко
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров