Справа № 2-1896/11
Провадження № 6/761/380/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Тихій П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Менелай», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 р. на адресу суду надійшла заява ТОВ «Менелай» про заміну стягувача.

Свої вимоги представник заявника обґрунтовує тим, що оскільки відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, на підставі договору, укладеного 30.05.2024 р. між ТОВ «Брайт Інвестмент», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», та ТОВ «Менелай», просить суд замінити стягувача у справі № 2-1896/11, а саме ТОВ «Брайт Інвестмент» на його правонаступника ТОВ «Менелай».

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак зі змісту поданої заяви вбачається, що останній у ній просив суд розглянути заяву за його відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили, а тому відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява про заміну стягувача у виконавчому листі не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2011 р. Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у справі № 2-1896/11 за позовом ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким даний позов задоволено.

Вказане рішення набрало законної сили, за яким 27.12.2013 р. стягувачу були видані виконавчі листи.

Ухвалами від 18.06.2021 р. та від 18.11.2022 р. замінено стягувача у виконавчих листах, а саме ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а у подальшому ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент».

30.05.2024 р. між ТОВ «Брайт Інвестмент», яке є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», та ТОВ «Менелай» укладено договір № 290524/3-М про відступлення прав вимоги, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення з врахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, у томі числі за кредитним договором № 8/2007/840-К/771-Н, укладеним 16.02.2007 р. між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 , а також договорами забезпечення до нього.

Звертаючись до суду в даною заявою, представник заявника, як на підставу для її задоволення посилається на те, що внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Менелай» стало правонаступником стягувача ТОВ «Брайт Інвестмент», а тому вважає, що за таких обставин виникла необхідність у заміні стягувача, який вибув, його правонаступником.

Разом з тим, представником заявника не надано доказів на підтвердження того, що виконавчі листи пред`являлись до примусового виконання у встановлений законом строк, а також, що на їх підставі відкривались виконавчі провадження.

Відповідно до положень ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1). Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття провадження (ч.5).

Аналогічні положення містить ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Під правонаступництвом як на стадії виконання судового рішення, так і до відкриття виконавчого провадження, розуміється заміна однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав і обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участь як у розгляді справи, так і у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства (ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження») заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Водночас, згідно правового висновку, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 34/425, де залишаючи без змін судові рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого документа, Велика Палата зазначила, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.

Схожий за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 р. у справі № 2-7763/10, в якому Велика Палата зауважила, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки представником заявника не доведено та судом не встановлено, що на даний час строк для пред`явлення виконавчих листів, виданих на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.02.2011 р. у справі № 2-1896/11, не пропущений, при цьому в рамках розгядуваної заяви вимоги про його поновлення не заявлялось, а тому суд вважає, що відсутні підстави для процесуального правонаступництва.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності та враховуючи висновки Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, суд приходить до висновку, що заява про заміну стягувача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Менелай» в задоволенні заяви про заміну стягувача, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: