Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа153/371/25

Провадження2/153/118/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №153/371/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №7753094 від 03.04.2024 у розмірі 21312,00 грн., та судові витрати 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03.04.2024 ТОВ «Авентус Україна» та відповідач уклали електронний договір №7753094 про надання споживчого кредиту. Відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт https://creditplus.ua/documents, ознайомився з цими правилами, після чого, добровільно, без примусу та тиску, висловив бажання отримати кошти. Зареєструвавшись на сайті, пройшов ідентифікацію та верифікацію й надав свої персональні ідентифікаційні дані. Відповідно до розділу 7 Правил, відповідач самостійно обрав бажані умови кредитування, зокрема суму й строк та розпочав реєстрацію на веб-сайті Товариства. Під час першого етапу реєстрації на вебсайті шляхом проставлення відповідної відмітки він підтвердив надання згоди на обробку персональних даних, вказав особисті засоби зв`язку, створив пароль доступу до особистого кабінету. Після першого етапу реєстрації ТОВ «Авентус Україна» направило клієнту вказаними засобами зв`язку код (одноразовий ідентифікатор), який відповідач увів на сайті ТОВ «Авентус Україна». Також, вказаними діями відповідач, підтвердив, що одноразовий ідентифікатор є його електронним підписом та використовувався відповідачем як аналог власноручного підпису. Після входу до особистого кабінету відповідач продовжив реєстрацію, заповнивши поле електронної анкети для отримання кредиту. Про підтвердження своєї повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами кредитного договору та ознайомлення з правилами прийняття пропозиції свідчить натискання кнопки «погоджуюсь» у особистому кабінеті. Після чого ТОВ «Авентус Україна» направило споживачу одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який відповідач увів, тим самим підтвердивши підписання кредитного договору. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор С6210 введено 03.04.2024 о 09:10:25, введення позичальником одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати відповідачу кредит кошти, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.1.3. Кредитного договору сума кредиту складає: 6000,00 грн. 03.04.2024 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 відповідача, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Авентус Україна». Згідно кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту 6000,00 грн., строк кредиту 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 26 днів. Відповідно до п.1.5. договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до п.1.5.1., п.1.5.2. договору. Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалося, до того ж неустойка, штраф та пеня не стягуються. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 21312,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15312,00 грн. заборгованість за процентами від суми позики. Дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період з 20.01.2025 по 12.02.2025. 23.10.2024 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №23.10/24-Ф. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників. Таким чином, відповідно до витягу з Реєстру боржників за Договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26672,00 грн. 20.01.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №20/01/2025-01, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №7753094 від 03.04.2024 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача в розмірі 26672,00 грн. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

10 березня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 08 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача 07.03.2025 за вх.№1497 (а.с.5 позовної заяви) просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, хоча про день розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням вих..№456.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.79), заява представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, без його участі, а також не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.5 позовної заяви).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.84-86), витребування доказів (а.с.88-90), про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із договору №7753094 про надання споживчого кредиту та правил надання коштів у позику судом встановлено, що 03.04.2024 ТОВ «Авентус Україна» та відповідач уклали кредитний договір. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «С6210». Відповідно до п.1.3. кредитного договору сума кредиту складає 6000,00 грн., тип кредиту кредит. Згідно кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту 6000,00 грн., строк кредиту 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 26 днів. 03.04.2024 відповідач ознайомився із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Із копії паспорту споживчого кредиту від 03.04.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором SY8059 підписав паспорт споживчого кредиту, згідно якого 03.04.2024 ОСОБА_1 надано кредит у сумі 6000,00 грн., на строк 364 дні.

Із копії довідки №20241113-1/1 від 13.11.2024 судом встановлено, що 03.04.2024 на картку № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів у сумі 6000,00 грн.

Із копії картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором №7753094 від 03.04.2024 не погашена та складає 21312,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15312,00 грн. заборгованість за процентами; 5360 грн. - штраф.

Із копії Договору факторингу №23.10/24-Ф судом встановлено, що 23.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги заборгованості до боржників перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс».

Із копії Договору факторингу №20/01/2025-01 та реєстру боржників судом встановлено, що 20.01.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач підписали договір згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №7753094. Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26672,00 грн.

Із копії виписки з особового рахунку за кредитним договором №7753094 судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором №7753094 від 03.04.2024 не погашена та складає 21312,00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15312,00 грн. заборгованість за процентами.

Із повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250310/70482 від 15.03.2025 судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано виписку за договором Б/Н за період з 03.04.2024 по 08.04.2024, із якої вбачається, що ОСОБА_1 03.04.2024 отримав грошовий переказ в сумі 6000 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи зі змісту ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 75/35/16-ц, від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку з особового рахунка, в яких зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 03.04.2024 складає 6000,00 грн., а також довідку про проведений платіж у сумі 6000 грн. 13.11.2024. Також із витребуваних судом доказів встановлено, що за період з 03.04.2024 по 08.04.2024, ОСОБА_1 03.04.2024 отримав грошовий переказ в сумі 6000 гривень.

Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 6000 гривень 03.04.2024.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 21312,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №11067 від 27.02.2025 (а.с.1), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги від 10.02.2025 №10/02/25-02, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткова угода №6 до договору, акт прийому-передачі наданих послуг по справі ОСОБА_1 на суму 7000,00 грн.

Оскільки позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, місто Київ вулиця Рогнідинська,4А, офіс 10, ) заборгованість за кредитним договором №7753094 від 03.04.2024 у сумі 21312 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., та витрати понесені на правову допомогу у сумі 7000 грн., а всього 30734 (тридцять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк