Провадження №2/524/2996/25
07.04.2025 року місто Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Мельник Н.П., за участі секретаря судового засідання Стешиної В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання,
Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання. У обгрунтування позовних вимог зазначає, що є студенткою першого курсі хіміко-біологічного факультету денної форми навчання Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Відповідач є її батьком, який у добровільному порядку не надає їй матеріальної допомоги на період навчання. Вона знаходиться на утриманні матері. Оскільки навчання потребує додаткових коштів, просила стягувати з відповідача аліменти на своє утримання на період навчання у розмірі частини його доходу щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до закінчення навчання.
Ухвалою судді від 07.01.2025 відкрите провадження у справі, залучено учасників справи та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, судова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою у день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки (пункт 3, 4 частини 8 ст.128 ЦПК України). Вважаєтьс повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач у позові не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку із наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Так, судом достовірно встановлено та не заперечувалось і не спростовувалось сторонами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно довідки № 101 від 28.10.2024 ОСОБА_1 навчається на першому курсі хіміко-біологічного факультету денної форми навчання Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка на бюджетній основі. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028.
Відповідно до ст. 198СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
З огляду на викладене, обов`язок відповідача утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися, виникає за наявної сукупності таких фактів: 1) досягнення дочкою повноліття; 2) її вік є меншим за 23 роки; 3) вона продовжує навчатися; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу; 5) наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги від батьків у зв`язку із продовженням навчання.
Відповідно до ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 182 СК України визначено обставини, які враховує суд при визначенні розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 після досягнення повноліття продовжує навчання на хіміко-біологічному факультеті денної форми навчання Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка на бюджетній основі, не працює, самостійних джерел доходу не має, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів та про те, що дохід його повнолітньої дитини перевищує дохід кожної із сторін по справі.
Суд, на підставі встановлених фактів, та того, що право позивача на утримання припиняється у разі припинення навчання, дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява подана до суду 24.12.2024, тому аліменти присуджуються з цієї дати.
Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти на її утримання у зв`язку із навчанням у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 24.12.2024 року та до закінчення навчання.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування по справі.
У частині 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», який визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя ст.4 зазначеного Закону).
Відповідно до ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесені витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.
У цьому конкретному випадку позивач просить про компенсацію здійснених ним витрат, понесених по оплаті за юридичні послуги, надані адвокатом із підтвердженням їх документами (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 24.12.2024 р., платіжна квитанція № 1 від 24.12.2024).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи документи на підтвердження витрат на юридичні послуги, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням положень частини 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки зазначеного клопотання відповідачем заявлено не було, ним не доведено доцільність зменшення витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі 3000 грн.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору.
У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 4 цього Закону України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за мінімальною ставкою на день подання позову.
Керуючись ст. 180, 182, 183, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 24.12.2024 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн 20 коп судових витрат.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнення аліментів припинити у разі припинення навчання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя Н.П.Мельник