Справа № 214/621/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Малаховської І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року по справі №214/621/25 таким, що не підлягає виконанню, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, -

Установив:

24 лютого 2025 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 20 січня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 302,80 грн.

05 березня 2025 року від боржника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про визнання судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року по справі №214/621/25 таким, що не підлягає виконанню. (в порядку ст. 432 ЦПК України).

В обґрунтування заяви боржник вказує, що відповідно до акту про проживання від 04.03.2025 року затвердженого ТОВ «Сітісервіс-КР», вона проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник стверджує, що ОСОБА_2 в даний час проходить службу в Збройних Силах України та не проживає разом з дітьми. Факт не проживання ОСОБА_2 з дітьми підтверджує відповідним актом від 04.03.2025 року.

Крім того, зазначає, що п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, не передбачено стягнення аліментів за судовим наказом за умови не менше ніж 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку щомісяця, однак виданому судовому наказі є така умова.

Від представника заявника Страх В.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення на заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до яких, на підставі рішення суду у справі №177/1280/18, ухваленого після численних судових спорів, було визначено місце проживання дітей з батьком. Це рішення є остаточним, не скасованим і не зміненим. Мати дітей, ОСОБА_5 , не подавала жодного іншого позову щодо зміни місця проживання дітей або оскарження вказаного рішення. З моменту народження обидві дитини постійно проживали з батьком, що підтверджується фактичними обставинами справи. Батько забезпечував належний догляд, утримання та виховання дітей відповідно до їхніх потреб та інтересів.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд дослідивши матеріали справи та заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню доходить до наступного висновку.

Згідно до витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.5-6)

Відповідно до паспорту громадянина Україна серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.7-9)

Згідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2020 року у справі №177/1280/18, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання батька ОСОБА_2 (а.с.27-36)

Відповідно до акту про проживання від 04.03.2025 року підписаний мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР», ОСОБА_1 проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53)

Згідно акту про не проживання від 04.03.2025 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР», ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.53 зворот)

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно до п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, проте в разі відсутності спору про батьківство.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено судовий спосіб захисту прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, посилається на те, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають з батьком. На підтвердження надає акт про проживання від 04.03.2025 року підписаний ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР» та акт про не проживання від 04.03.2025 року підписаний ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР».

Суд не приймає до уваги заперечення та вказані акти, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2020 року по цивільній справі №177/1280/18, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання батька ОСОБА_2 . Вказана постанова набрала законної сили 15.01.2020 року та в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази оскарження постанови.

Крім того, матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом, яким з неї стягнуто аліменти на утримання дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню, оскільки існує судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Щодо посилання боржника на п. 4 ст. 1 ст. 161 ЦПК України що не передбачено прописувати в судовому наказі умови «але не менше ніж 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів для кожної дитини відповідного віку щомісяця», суд вважає їх помилковими з огляду на приписи ч. 2 ст.182 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що розмір стягнутих аліментів відповідає нормам чинного законодавства.

Суд звертає увагу боржника, що законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Відповідно до ч. 7,8 ст.170 ЦПК України, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Також, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу 5 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року по справі №214/621/25 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161, 170, 432 ЦПК України, суд

Постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року по справі №214/621/25 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Суддя І.Б. Малаховська