Провадження № 2/522/4963/25
Справа №947/5195/25
УХВАЛА

07 квітня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Бондар В.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.02.2025 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10.02.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав подання позову до неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області.

До суду 12.02.2025 надійшов позов у якому відповідачем зазначено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Судом зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та з відповіді №1160358 від 28.02.2025 встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та знятий з реєстрації 20.12.2024.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.02.2025 на підставі ч.4 ст. 28 ЦПК України передано справу за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання позивача.

Справа 04.04.2025 надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025, передана судді Бондарю В.Я. наступного робочого дня 07.04.2025.

Суд, оглянувши матеріали справи, доходить висновку, що цивільна справа не підсудна Приморському районному суді м.Одеси та не може бути прийняти до провадження, з огляду на наступне.

Згідно ст. 32 ЦПК України Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Разом з тим, статтею 376 ЦПК України передбачені підстави для скасування судового рішення повністю або часткова, п.1 ч.3 даної статті передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 26 серпня 2019 року при розгляді справи №855/364/19 виснувала, якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

У даному випадку справу помилково передано до Приморського районного суду м.Одеси за ч.4 ст. 28 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що моральну шкоду йому спричинено діями Управління патрульної поліції в Одеській області при складення протоколу серії ГП №301745, в результаті розгляду якого складено постанову серії ЕГА №1284866 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 178 КУпАП.

Згідно ст.2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» оперативно-розшукова діяльність - це система гласних і негласних пошукових та контррозвідувальних заходів, що здійснюються із застосуванням оперативних та оперативно-технічних засобів.

Тож, діяльність щодо складення протоколів та постанов про притягнення до адміністративної відповідальності не є оперативно-розшуковою діяльністю.

Отже, цей позов ОСОБА_1 не пов`язаний з оперативно-розшуковою діяльністю, досудовим розслідуванням чи рішеннями/діями/бездіяльністю прокуратури або суду.

В даному випадку підлягають застосуванню загальні правила підсудності.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На разі відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України з місцезнаходженням за адресою: м.Київ, вул. Федора Ернаста, 3, що відноситься до Солом`янського району міста Києва та Державна казначейська служба України з місцезнаходженням а адресою: м.Київ, вул. Бастіонна, буд.6, що відноситься до Печерського району міста Києва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 при розгляді справи № 242/4741/16-ц дійшла висновку, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України або її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Таким чином, дана справа належить до підсудності Солом`янського районного суду м.Києва за місцезнаходженням відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що справа не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Приморського районного суду м. Одеси, адже місце реєстрації відповідача відноситься до Солом`янського районну м.Києва, тому позовна заява підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Солом`янського районного суду м.Києва.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Керуючись ст. ст. 27, 258-260, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Передати цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями до Солом`янського районного суду м.Києва (м.Київ, вул. Полковника Шутова, 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.Я.Бондар