КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Хмелюком Олександром Вікторовичем, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ПрАТ "СК "АРКС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на корить ПрАТ "СК "АРКС" 84363 грн. 37 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 16.12.2021 між ПрАТ "СК "АРКС" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №136869Га1кп, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan (державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , в подальшому зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_3 ).

14.12.2022 о 16:50 у м. Київ по бульвару Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобіля Buick, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 .

При цьому, згідно відповіді НБУ № 310101 про ДТП та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2023 (справа № 761/1314/23), дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху (ст. 124 КУпАП).

У зв'язку з пошкодженням свого автомобіля, ОСОБА_2 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АРХ3497756 від 26.12.2022 та умов Договору страхування №136869Га1кп від 16.12.2021, розмір страхового відшкодування склав 84363 грн. 37 коп., яке позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 939265 від 27.12.2022.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що у відповідності до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 та 1192 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , останній звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "СК "АРКС" 84363 грн. 37 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. (а.с. 184-188).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що він не заперечує щодо правових підстав даного позову, однак не визнає розмір нарахування заподіяних збитків та порядок визначення цього розміру.

Так, зокрема, вважає, що у порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не додано до матеріалів справи звіту експерта про оцінку КТЗ для визначення завданої шкоди.

При цьому, зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено обставин неповідомлення відповідача про час та місце огляду КТЗ, а також не було досліджено фото та відео з місця ДТП (а.с. 191-195).

14.02.2025 до суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на невідповідність доводів апелянта вимогам чинного законодавства, оскільки позивачем виплата страхового відшкодування здійснювалася на підставі Закону України "Про страхування", а не Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Також, зазначає, що позивачем не було порушено прав відповідача, оскільки діючим законодавством не передбачено обов'язку запрошувати на огляд транспортного засобу відповідача (а.с. 231-232).

28.02.2025 до суду надійшла відповідь відповідача на відзив.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.12.2021 між ПрАТ "СК "АРКС" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №136869Га1кп, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Nissan (державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , в подальшому зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_3 ) (а.с. 26-32).

14.12.2022 о 16:50 у м. Київ по бульвару Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_2 , та автомобіля Buick, державний номерний знак НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.05.2022 винним у вчиненні вказаної ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с. 15).

ОСОБА_2 , який є власником автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування до договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 21).

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АРХ3497756 від 26.12.2022 та умов Договору страхування №136869Га1кп від 16.12.2021, розмір страхового відшкодування склав 84363 грн. 37 коп., яке позивачем сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 939265 від 27.12.2022.

16.05.2023 страховиком було направлено відповідачу лист-претензію за вих. №СУ/010846/4-1, в якому вказано, що до АТ "СК "АРКС" перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, яка мала місце 14.12.2022, у розмірі виплаченого відшкодування на суму 84363 грн. 37 коп. (а.с. 8, 9).

02.06.2023 на адресу позивача надійшла відповідь відповідача на претензію, в якому останній просив надати копію Акту-огляду проведеного технічного огляду пошкодженого транспортного засобу Nissan, повідомлення про запрошення його для огляду, ремонтну калькуляцію, звіт або висновок з визначення матеріального збитку, з урахуванням зносу та акт виконаних робіт (а.с. 11).

Згідно з листом позивача від 27.06.2023 відповідачу було надано акт пошкодженого ТЗ з фотографіями, акт виконаних робіт, договір добровільного страхування від 16.12.2021, а також повідомлено, що діючим законодавством не передбачено обов'язку страховика запрошувати на огляд транспортного засобу іншого учасника ДТП (а.с. 12).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що у відповідності до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст.ст. 993, 1191 та 1192 ЦК України до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_3 , останній звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

У частинах першій та третій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц та постанові Верховного Суду від 02.10.2024 у справі № 175/4710/16-ц.

Враховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Таким чином, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 84363 грн. 37 коп.

Посилання апелянта на невірне нарахування розміру заподіяних збитків, а також на свою незгоду з порядком визначення цього розміру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, що відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

При цьому, не зважаючи на те, що судом першої інстанції за клопотанням відповідача була призначена судова автотоварознавча експертиза, остання не була проведена у зв`язку з несплатою відповідачем вартості проведення експертизи.

Щодо тверджень апелянта про те, що у порушення вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не додано до матеріалів справи звіту експерта про оцінку КТЗ для визначення завданої шкоди, слід зазначити, відповідно до ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

У свою чергу, відповідно п. 27.12 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.12.2021 при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість матеріалів та ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків СТО. Розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром).

Отже, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням звіту суб'єкта оціночної діяльності.

При цьому, слід зазначити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Посилання апелянта про його неповідомлення про час та місце огляду КТЗ, як на підставу для відмову у задоволенні позову, колегія суддів відхиляє, адже чинним законодавством не передбачено обов'язку страховика запрошувати на огляд транспортного засобу відповідача (п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна від 24.11.2003 № 142/5/2092).

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Хмелюком Олександром Вікторовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2024 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова