Провадження № 6/752/315/25
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Білас С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», боржник: ОСОБА_1 , про встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим листом №752/6023/13-ц, виданого 24.10.2014 Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованості у розмірі 10 205,41 доларів США та 10 258,23 грн.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні у приватного Телявського А.М. знаходиться виконавче провадження №67349696 з виконання виконавчого листа №752/6023/13-ц, виданого 24.10.2014 Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "АНСУ" заборгованості у розмірі 10 205,41 доларів США та 10 258,23 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження було надіслано боржнику для виконання рекомендованим поштовим повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Приватним виконавцем при відкритті виконавчого провадження винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника. Приватний виконавець зазначає, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, боржниця борг не сплатила, декларацію про доходи та майно виконавцю не подала. Під час здійснення приватним виконавцем виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутні відкриті рахунки для виконання рішення суду. Згідно із відповідей на систематичні запити до Державної податкової служби України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, відсутні відомості щодо отримання боржником доходів та щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформації Київського Бюро технічної інвентаризації, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, нерухомого майна та земельних ділянок зареєстрованих за боржником на праві власності не виявлено. Разом з цим, згідно із відомостями, наданими Державною прикордонною службою України, боржниця в період з 02.11.201 по 17.10.2024 двічі перетинала державний кордон України. На думку приватного виконавця, у боржника є інші доходи, вона свідомо не виконує рішення суду, не повідомляє про свій майновий стан, декларацію не надано, що має негативні наслідки для стягувача, а тому вважає, що вказане є підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з метою впливу на боржника для виконання нею законних обов`язків, покладених на неї Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 подання було розподілено судді Слободянюк А.В.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився, про день, час і місце судового розгляду повідомлений.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши долучені до подання докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень з повним доступом досліджено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2013 у справі № 752/6023/13-ц, яким задоволено позов ПАТ "Перший Український Міжнародний банк", постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" заборгованість за кредитним договором № 6720498 від 08.08.2008, договором поруки № 6728731 від 08.08.2008 та договором поруки № 6720498 від 08.08.2008 в загальному розмірі 10 205,41 дол. США та 10 258,23 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2014, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2013 в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.08.2008 № 6720337 скасовано. Ухвалено в справі в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" до ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 6720498 від 08.08.2008, договором поруки № 6728731 від 08.08.2008 та договором поруки № 6720498 від 08.08.2008 в загальному розмірі 10 205,41 доларів США та 10 258,23 грн. та судового збору відмовлено.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.07.2014 стягувача ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" замінено на ТОВ "АНСУ".

24.10.2014 Голосіївським районним судом міста Києва видано виконавчий лист №752/6023/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором №6720498 від 08.08.2008, договору поруки №6728731 від 08.08.2008 та договором поруки №6720498 від 08.08.2008 у загальному розмірі 10 205,41 доларів США та 10 258,23 грн (а.с. 10-11).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2015 виправлено описку у виконавчих листах, виданих Голосіївським районним судом м. Києва 24.10.2014 по цивільній справі №752/6023/13-ц за позовом ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зазначивши ідентифікаційних номер боржника ОСОБА_1 вірно НОМЕР_1 (а.с.12-13).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 02.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67349696 з примусового виконання виконавчого листа №752/6023/13-ц, виданого 24.10.2024 (а.с.16-17).

Того ж дня винесено постанови про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 1 025,82 грн, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 451,71 грн, та про арешт коштів боржника (а.с.19-20,22-23,25-26)

До матеріалів справи додано супровідні листи від 02.11.2021 за вих. №№ 6588, 6590, 6591 та 6592 де приватний виконавець, керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», направляє згадані постанови боржнику ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі (а.с. 15,18,21,24).

Приватним виконавцем 02.11.2021 за вих. №6595 до банківських установ було спрямовано вимогу на отримання інформації, яка містить банківську таємницю, зокрема, надати інформацію про номера рахунків, грошових коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.28-29).

Згідно відповідей АТ «Кредобанк», АТ «Сбербанк», АТ «ОТП Банк», АТ «Альфа-Банк», АТ «А-Банк», АТ «Креді Агріколь Банк», АБ «Південний», АТ «Укрексімбанк» та АТ «Укргазбанк» в зазначених банках відсутні відкриті рахунки на ім`я боржника ОСОБА_1 (а.с.30,31,32,33,34,35,37,38,39).

Приватним виконавцем було надіслано запити до Державної фіскальної служби України та до Державної податкової служби України з метою виявлення доходів боржника та відкритих рахунків у банківських установах (відкритих боржником як фізичною особою- підприємцем).

Згідно із отриманими відповідями № 120973651 від 02.11.2021 та № 120973652 від 02.11.2021 боржник на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо доходів боржника відсутня (а.с. 40,41).

Відповідно до відповіді МВС на запит № 120973650 від 02.11.2021, відповіді Головного сервісного центру МВС від 10.11.2021 № 31/9713-17268 транспортні засоби за боржницею не зареєстровані (46,48).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №282875210 від 04.11.2021 за ОСОБА_1 нерухоме майно зареєстрованим не значиться (а.с.51-52).

У відповідь на вимоги приватного виконавця КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 23.11.2021 та 30.11.2021 за №062/14-15417 (И-2021) та №062/14-15838 (И-2021) відповідно, повідомлено, що згідно даних реєстрових книг квартира та житловий будинок, в якому проживає боржниця, на праві власності не реєструвався (а.с.55,58-59).

10.01.2022 за № 69 приватним виконавцем було направлено запит до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про надання інформації про наявність земельних ділянок що зареєстровані за боржником ОСОБА_1 (а.с.60).

Згідно відповідей Головних управлінь Держгеокадастру у Черкаській, Харківській, Дніпропетровській, Київській, Львівській, Донецькій, Тернопільській, Рівненській, Житомирській, Херсонській, Запорізькій, Закарпатській, Чернігівській, Івано-Франківській, Луганській, Миколаївській, Вінницькій областях, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельні ділянки за ОСОБА_1 не зареєстровані (а.с.61,62,63,64,65,66,67,68,69,70,71,72,73,74,75,76,77,78,79,80).

Згідно із відповідей на запити до Державної податкової служби України №242766100 від 03.12.2024, Пенсійного фонду України №242766121 від 03.12.2024 та Державної фіскальної служби України №242766111 від 03.12.2024, відсутні відомості щодо отримання боржником доходів (а.с.84,85,86).

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України на запит приватного виконавця № 233395015 від 17.10.2024 ОСОБА_1 , у період з 02.11.2021 по 17.10.2024: остання 28.01.2022 виїхала з території України, та 05.02.2022 в`їхала на територію України (а.с.83).

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, виходячи із гарантій, передбачених статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та відповідно до принципу пропорційності, статті 11 ЦПК України, обмеження свободи пересування має буди пропорційним, тобто державний/приватний виконавець має довести суду, що за існуючих у виконавця повноважень неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, наприклад - звернення стягнення на грошові кошти, рухоме майно.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів, не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

Під час розгляду подання суд не встановив факт обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Так, зокрема, у матеріалах справи містяться копії супровідних листів приватного виконавця про направлення боржниці постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.02.2021 у справі № 756/9582/14, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Натомість, в матеріалах справи відсутні як докази направлення згаданих постанов (засобами поштового сполучення, чи будь яким іншим способом) так і докази їх отримання боржником.

Окрім того, приватним виконавцем не надано доказів, що ним після відкриття виконавчого провадження вчинялись інші дії, спрямовані на повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження, вихід приватного виконавця за місцем проживання боржниці не було здійснено.

Так, зокрема, пунктом 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Однак, матеріали подання не містять також доказів викликів боржника приватним виконавцем, основні заходи щодо розшуку рухомого та нерухомого майна боржника та наявності рахунків останній раз вживалися в 2021 році.

За матеріалами справи, боржник ОСОБА_1 покидала території України один раз - з 28.01.2022 по 05.02.2022, тобто на 9 днів, що спростовує твердження приватного виконавця про неодноразові перетини державного кордону боржницею за час відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем до подання не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій приватному виконавцеві. Приватним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Звернення приватного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли приватним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає приватному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», боржник: ОСОБА_1 , про встановлення тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя А.В. Слободянюк