провадження № 22-ц/824/4656/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем,

Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації поданою представником - Лисенко Юлією Анатоліївною,

особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , підписаний представником за ордером - адвокатом Батуріним Я.Я., у якому позивачі просили суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 березня 2024 року, оформлене протоколом №5 про розгляд питання зміни договору найму на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 після закінчення дії воєнного стану в Україні;

визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 грудня 2023 року №865 про відмову ОСОБА_3 у зміні договору найму на квартиру АДРЕСА_1 ;

визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наймачами квартири АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити договір найму та переоформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_3 шляхом видачі відповідного розпорядження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 квітня 1979 року ОСОБА_4 та членам його сім`ї видано ордер №019214 на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний ордер також був виписаний на його дружину ОСОБА_5 та доньок ОСОБА_2 і ОСОБА_1

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 померли. Однак, сестра позивачки ОСОБА_2 за життя стала матір`ю ОСОБА_2 , який є племінником позивачки і по квітень 2023 року був зареєстрований та проживав в квартирі разом з позивачкою.

11 лютого 2022 року позивачка одружилась з ОСОБА_3 , який за згодою ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі разом з позивачкою. Крім того, діти ОСОБА_2 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані у вищевказаній квартирі, а тому станом на початок повномасштабної агресії, у вказаній квартирі були зареєстровані донька наймача ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_3 , племінник позивачки ОСОБА_2 та його малолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Внаслідок ракетних обстрілів взимку 2022 року та влучання у сусідній будинок бпла shahed-136 в будинку, де знаходиться квартира позивачів, було суттєво пошкоджено дах, в квартирі були вибиті вікна, пошкоджено міжкімнатні перегородки та завдано інших руйнувань. Позивачі неодноразово зверталися до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням перекрити дах, оскільки їх квартира знаходиться на останньому поверсі і сніг та вода через дірки потрапляють прямо на горище, а звідти в квартиру.

На замовлення позивача ОСОБА_3 експертом ОСОБА_9 було складено звіт від 10 серпня 2023 року №ТО-476 про виконання обстеження і визначення шкоди та збитків, завданих квартирі АДРЕСА_1 . Враховуючи воєнний стан, пошкодження будинку та квартири, за допомогою ОСОБА_3 сім`я ОСОБА_2 виїхала до Німечинни. За наданою ОСОБА_2 інформацією станом на 2023 рік його сім`я оформила місце проживання в Німеччині та в подальшому планують отримати її громадянство. Враховуючи фактичне не проживання в квартирі, бажання отримати громадянство Німечинни та необхідність дотримання українського і німецького законодавства, на початку 2023 року ОСОБА_2 та його дружина приїхали до України та знялися із зареєстрованого місця проживання разом з дітьми. Тобто, на час звернення до суду з позовом у вказаній квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 .

Враховуючи необхідність приведення документів в належний стан та здійснення в майбутньому суттєвих грошових вливань в ремонт квартири, позивачі прийняли рішення переоформити договір найму на своє ім`я. У жовтні 2023 року ОСОБА_3 за погодженням зі своєю дружиною та за згоди ОСОБА_2 звернувся до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зміну договору найму квартири. Однак, розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 грудня 2023 року №865 ОСОБА_3 було відмовлено у зміні договору найму квартири, оскільки він нібито не проживав з родиною наймача і не ніс відповідні обов`язки. В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зміну договору найму на її ім`я. 22 березня 2024 року громадською комісією з житлових питань при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації було ухвалено рішення, оформлене протоколом №5, яким розгляд питання зміни договору найму на ім`я ОСОБА_1 було вирішено відкласти до закінчення дії воєнного стану в Україні. Вказане рішення позивачі вважають незаконним і необґрунтованими, у зв`язку з чим звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

18 червня 2024 року представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подав відзив на позовну заяву. Посилається на те, що згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 грудня 2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» будинок АДРЕСА_2 передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Згідно інформації, наданої Відділом (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації квартира АДРЕСА_1 не приватизована. Всі рішення по квартирним питанням приймаються за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації. Крім того, на засіданні громадської комісії з житлових питань при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації 22 березня 2024 року було розглянуто питання про зміну договору найму на жиле приміщення на ОСОБА_1 з померлого батька ОСОБА_4 .

Згідно витягу із протоколу №5 засідання комісії з житлових питань при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 22 березня 2024 року ордер на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , був виданий ОСОБА_4 на родину з 4 осіб: він, дружина та дві доньки. ОСОБА_4 (наймач) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 померли. Позивачка ОСОБА_1 05 серпня 2022 року знята з реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 та була зареєстрована у с. Гореничі Бучанського району Київської області. На момент розгляду даного питання Комісією, за даними з реєстру територіальної громади м. Києва, в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_1 з 05 січня 2024 року та її чоловік ОСОБА_3 з 22 червня 2022 року. Крім того, за вказаною адресою до 24 квітня 2023 року був зареєстрований племінник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 з малолітніми дітьми - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на 07 березня 2024 року за даними реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_2 та його малолітні діти з 24 квітня 2023 року зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 ), де всього зареєстровано 904 осіб.

На засіданні комісії, враховуючи, що Указом Президента від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, було рекомендовано Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації повернутися до розгляду порушеного питання після закінчення дії воєнного стану в Україні, з метою недопущення порушення прав малолітніх дітей ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2). Крім того, враховуючи пропозиції Комісії (протокол від 30 листопада 2023 року №16), ОСОБА_3 було відмовлено у зміні договору найму на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 з померлого батька дружини - ОСОБА_4 . Вказує, що підставою відмови є те, що ОСОБА_3 не проживав разом з родиною наймача, не користувався рівними з наймачем усіма правами і не ніс усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а отже, не може бути визнаний членом родини наймача. Жодного документу, який є підставою для проживання в спірному жилому приміщенні позивача ОСОБА_3 не має, йому не надавався ордер на право проживання в спірній квартирі, не надано жодного доказу стосовно того, що він проживав разом з родиною наймача, користувався рівними з наймачем усіма правами і ніс усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а тому не може бути визнаний членом родини наймача. Крім того, за інформацією відділу з питань реєстрації місця фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, станом на 29 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23 жовтня 1992 року по теперішній час; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04 вересня 2020 року по теперішній час; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 22 червня 2022 року по теперішній час; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22 серпня 2022 року по теперішній час та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 05 січня 2024 року по теперішній час. Вказує, що з довідки про сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ім`я ОСОБА_4 , за період з 01 січня 2018 року по 01 червня 2024 року за спірною адресою: АДРЕСА_5 на кінець травня 2024 року наявна заборгованість 62 345,73 грн., а тому позивачами ніяким чином не доведено, що Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією, якимось чином було порушено їх права.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 22 березня 2024 року, оформлене протолом №5 про розгляд питання зміни договору найму на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 після закінчення дії воєнного стану в Україні. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 грудня 2023 року №865 про відмову ОСОБА_3 у зміні договору найму на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наймачами квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію змінити договір найму та переоформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом видачі відповідного розпорядження.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 та особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 через представника - адвоката Гарницького Павла Петровича, 22 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги щодо особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 зводяться до наступного.

ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_1 та увесь час жив разом з нею та зі своєю дружиною і своїми трьома дітьми - ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі АДРЕСА_1 , а також був зареєстрований за цією адресою.

Тобто, вказана особа має такі ж права на спірну квартиру, як і ОСОБА_1 , оскільки вони разом проживали у спірній квартирі. Однак, подавши фіктивний позов до суду, позивачі чи інша особа, яка готувала позовну заяву, не залучили ОСОБА_2 до участі у справі, чим порушили його права.

Відповідно до житлового законодавства, ОСОБА_2 та його діти, які були зареєстровані в квартирі мають право проживати у квартирі та укладати договір найму житла, але права останнього були порушені оскаржуваним рішенням.

Після початку повномасштабного вторгнення рф до України, ОСОБА_2 разом зі своєю дружиною та дітьми тимчасово виїхали за межи України, аби забезпечити дітей спокійним та безпечним життям.

Однак, з додатку «ДІЯ» ОСОБА_2 стало відомо, що всіх його дітей та його, як батька, невідомі особи (до кола яких входить адвоката Бутирін Я.Я. та позивач ОСОБА_3 ) зняли з реєстрації у квартири АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_3 та особи які його представляють, подали заяву на приватизацію спірної квартири.

Вважає, що такі дії з боку третіх осіб спрямовані на заволодіння житлом ОСОБА_2 , скориставшись тим, що вони як тимчасові переселенці, були змушені переїхати до Німеччини, аби зареєструвати до їх квартири іншу особу та приватизувати на себе житло, яке дідусь, отримав для своєї родини, де народився ОСОБА_2 та його троє дітей.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представниця відповідач Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - Лисенко Юлія Анатоліївна, 10 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку подали до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації зводяться до наступного.

За даними особового рахунку на спірну квартиру, його відкрито згідно ордеру №СІ9214 від 16 квітня 1979 року, який є єдиною підставою для вселення в отримане по обміну жиле приміщення. Даний ордер виписано на ОСОБА_20 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з родиною з чотирьох осіб (наймач, його дружина та дві доньки).

При цьому, на засіданні громадської комісії з житлових питань при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації 22 березня 2024 року розглядалося питання про зміну договору найму на жиле приміщення на ОСОБА_1 з померлого батька ОСОБА_4 .

Рішення з цього питання адміністрацією прийнято не було оскільки розгляд вказаного питання було відкладено до закінчення дії воєнного стану в Україні, з метою недопущення порушення прав малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому визнавати незаконним неіснуюче рішення неможливо.

Крім того, враховуючи пропозицію комісії (протокол №16 від 30 листопада 2023 року) ОСОБА_3 було відмовлено у зміні договору найму на спірну квартиру з померлого батька дружини ОСОБА_20 .

Підставою для відмови стало те, що ОСОБА_3 з родиною наймача не проживав, не користувався рівними з наймачем усіма правами і не ніс усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, в ордері на жиле приміщення не зазначався та квартира не була приватизована. Отже, позивач не має законної підстави проживати у спірній квартирі.

Також наразі у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Оскільки при розгляді вказаної справи зачіпаються інтереси малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд мав обов`язок залучити до розгляду справи орган опіки та піклування.

12 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відкликання апеляційної скарги задоволено, прийнято відкликання апеляційної скарги та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації поданою представником - Лисенко Юлією Анатоліївною, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 через представника - адвоката Гарницького Павла Петровича, повторно 13 січня 2025 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 зводяться до наступного.

ОСОБА_1 випадково дізналась про існування позовної заяви у цій справі, оскільки не уповноважувала адвоката Бутиріна Я.Я. діяти від її імені, а особа, яка його подала не має законних повноважень на представлення інтересів ОСОБА_1

18 серпня 2024 року ОСОБА_1 через свого законного представника - адвоката Гарницького П.П. подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду в якій просила суд провадження у судовій справі №761/16902/24 залишити без розгляду та відсторонити адвоката Бутиріна Я.Я. від участі у справі. Однак, ці заяви залишені судом без розгляду.

Справа розглядалась за відсутності позивачки ОСОБА_1 та її представника Гарницького П.П. які бажали брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. Тобто, суд першої інстанції позбавив її в доступі до правосуддя, хоча позивач хотіла самостійно брати участь у розгляді справи, про що свідчать заяви, які були подані до суду.

Крім того, Кравченко В.В., є шахраєм, якого позивачка бачила два рази у житті, перший коли він будучи з іншою особою запропонували ОСОБА_1 одружитися за винагороду, а другий раз - після отримання свідоцтва про шлюб, після чого вони забрали у апелянтки всі документи (паспорт, свідоцтво про шлюб, документи на квартиру) та зникли.

ОСОБА_3 ніколи не проживав у спірній квартирі, не сплачував за неї комунальні платежі. В квартирі проживала ОСОБА_1 разом зі своїм племінником, його дружиною та дітьми. Тому ОСОБА_3 взагалі не має права проживати у квартирі та на укладення договору оренди квартири, доступу до квартири у якого взагалі не має.

13 січня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Бутирін Ярослав Ярославович подав відзив на апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, у якому заперечив проти доводів апелянта, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

13 січня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Бутирін Ярослав Ярославович подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у якому заперечив проти доводів апелянта, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

20 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду з Шевченківського районного суду м. Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана через представника - адвоката Гарницького Павла Петровича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 січня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 січня 2025 року визнано апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані 12 січня 2025 року та 20 січня 2025 року через представника - адвоката Гарницького Павла Петровича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року, одним процесуальним документом, який є предметом розгляду судом апеляційної інстанції.

У судовому засіданні адвокат Гарницький П.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ордеру, доводи апеляційних скарг своїх довірителів та апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підтримав та просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представниця Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації - Вождаєнко Наталія Миколаївна доводи своєї апеляційної скарги та апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримала та просила її задовольнити.

У судовому засіданні адвокат Бутирін Я.Я., діючи в інтересах ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення апеляційних скарг з підстав, наведених у відзивах. Повідомив, що договір на надання правничої допомоги у цій справи з ОСОБА_1 укладав, про що остання надала нотаріально посвідчену заяву. Будь-які шахрайські чи інші незаконні дії з його сторони відсутні.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 такою, що підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 належить задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 серпня 1976 року.

09 квітня 1979 року рішенням виконкому Залізничної районної ради народних депутатів батьку позивачки - ОСОБА_4 була надана в користування трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .

На підставі ордеру №019214 Серія Б, виданого 16 квітня 1979 року виконавчим комітетом Залізничної районної ради народних депутатів міста Києва, ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 фактично були заселені в дану квартиру та в подальшому використовували її для свого проживання.

Після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі.

Крім того, в даній квартирі зареєстрований племінник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та його діти - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 лютого 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №54, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 .

За згодою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 місце проживання ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 .

Внаслідок ракетних обстрілів взимку 2022 року та влучання у сусідній будинок бпла shahed-136 в будинку АДРЕСА_2 , було суттєво пошкоджено дах, в квартирі позивачів були вибиті вікна, пошкоджено міжкімнатні перегородки та завдано інших руйнувань. Позивачі неодноразово зверталися до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням перекрити дах, оскільки їх квартира знаходиться на останньому поверсі. Дані обставини не заперечувалися сторонами.

Відповідно до Звіту про виконання обстеження і визначення шкоди та збитків завданих внаслідок збройної агресії рф проти України по об`єкту «Житлова квартира за адресою: АДРЕСА_5 » від 18 серпня 2023 року, складеного ТОВ «Білд-Інвест Груп» на замовлення ОСОБА_3 , житлова квартира за адресою: АДРЕСА_5 станом на день обстеження не придатна до нормальної експлуатації. В квартирі необхідно терміново виконати капітальний ремонт із заміною ушкоджених конструкцій та мереж, а також обов`язково замінити покрівлю над нею. Зволікання із заміною покрівлі призведе до подальшого замокання всіх конструкцій в квартирі, в тому числі дерев`яних, що викличе появу небезпечного для здоров`я людини грибку, гниття та плісняви. При дотриманні всіх наданих експертом рекомендацій, квартиру можна повернути до технічного стану «2» категорії - задовільний. Аварійний стан в будинку в цілому не виявлений. Ознаки того, що аварійний стан конструкцій може настати в найближчому майбутньому, відсутні.

27 жовтня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій просив змінити договір найму та переоформити особистий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на його ім`я, у зв`язку зі смертю основного наймача квартири, батька його дружини - ОСОБА_4 ..

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 08 грудня 2023 року №865 відмовлено ОСОБА_3 у зміні договору найму на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 з померлого батька дружини ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не проживав разом з родиною наймача, не користувався рівними з наймачем усіма правами і не ніс усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а отже, не може бути визнаний членом родини наймача.

07 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулась до начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, в якій просила змінити договір найму та переоформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на її ім`я, у зв`язку зі смертю основного наймача квартири, батька ОСОБА_4 ..

Рішенням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, яке оформлене протоколом №5, враховуючи, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан рекомендовано Шевченківський районній в місті Києві державній адміністрації повернутися до розгляду порушеного питання після закінчення діє воєнного стану в Україні, з метою недопущення порушення прав малолітніх дітей ( ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, об`єктивно доведеною правомірність набуття позивачами рівного з наймачем права користування жилим приміщенням, адже ОСОБА_1 була зареєстрована як донька наймача у спірній квартирі, постійно мешкала разом з наймачем і була пов`язана спільним побутом з основним наймачем, зазначеною житловою площею вона відкрито і безперервно користувалась зі згоди наймача протягом усього часу спільного з ним проживання до дня смерті ОСОБА_4 , позивачка зареєстрована в даному приміщенні, продовжує мешкати на спірній житловій площі. В той же час, позивач ОСОБА_3 , який є чоловіком позивачки ОСОБА_1 , зареєстрований в даному житловому приміщенні, мешкає на спірній житловій площі разом з дружиною.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Щодо порушення прав ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ця стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

В даному випадку ОСОБА_2 як особа, яка не була учасником справи в суді першої інстанції, повинен обґрунтувати яке право, інтерес, обов`язок порушує, на його думку, рішення суду першої інстанції, тобто довести право на апеляційне оскарження такого рішення.

За вказаних обставин, визначальним моментом є з`ясування того, яким чином ухвалене судове рішення впливає на права, інтереси осіб, які не брали участі у справі, але вважають порушеними свої права та інтереси.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Таку правову позицію щодо застосування правил частини 1 статті 352 ЦПК містить постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №200/6831/18.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України).

Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача (частина перша статті 106 ЖК України).

У постанові від 21 жовтня 2021 року у справі №520/80/19 Верховний Суд вказав, що під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, у розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають у квартирі разом з наймачем.

Такі висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2020 року у справі №205/6201/17, від 18 травня 2022 року у справі №463/2277/20-ц, від 23 вересня 2022 року у справі №289/847/21.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За обставинами цієї справи наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордера №019244 серії Б від 16 квітня 1979 року був ОСОБА_4 . Склад сім`ї: дружина ОСОБА_5 , доньки - ОСОБА_2 мати ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 .

Наймач ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , його дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , його донька ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

ОСОБА_2 як син ОСОБА_2 за інформацією з відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації зареєстрований у спірній квартирі з 23 жовтня 1992 року.

Отже, після смерті наймача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (як спадкоємця ОСОБА_2 першої черги за законом, а також у зв`язку з реєстрацією місця проживання у спірній квартирі протягом майже 30 років за життя наймача) нарівні з позивачкою ОСОБА_1 перейшло право вимагати визнати його наймачем спірної квартири.

Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 8 Конвенції передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд не звернув увагу на наявність у ОСОБА_2 рівного з ОСОБА_1 права вимагати визнати його наймачем спірної квартири, у зв`язку з чим ухвалив рішення щодо житлових прав цього апелянта, незалучивши його до участі у справі.

Крім того, на час звернення ОСОБА_3 до начальника відділу обліку та розподілу житлової площі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою від 27 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 не була визнана наймачем спірної квартири, сам позивач був зареєстрований у спірній квартирі з 22 червня 2022 року, тобто після смерті наймача ОСОБА_4 . Враховуючи, що на час звернення до державної адміністрації Кравченко В.М. був зареєстрований у спірній квартирі менш ніж півтора роки, відсутні підстави вважати, що позивач ОСОБА_3 саме постійно проживав у спірній квартирі разом з наймачем.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та не встановив чи була спірна квартира саме постійним місцем проживання ОСОБА_3 (чи проживав він у ній фактично до реєстрації місця проживання 22 червня 2022 року), чи вів спільне господарство з ОСОБА_1 саме тривалий час, що є визначальним для визнання особи наймачем жилого приміщення.

Відповідно, слушними є доводи апеляційної скарги Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо недотримання ОСОБА_3 порядку вселення у житлове приміщення та відмови останньому у задоволенні його заяви.

Також у спірній квартирі зареєстровані малолітні сини апелянта ОСОБА_2 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 04 вересня 2020 року) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 22 серпня 2022 року).

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції ООН про права дитини).

Не впливає на поважність причин непроживання дитини і наявність у того з батьків, з ким вона фактично проживає, права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним у цьому випадку є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі №206/4028/18, від 04 липня 2018 року у справі №711/4431/17.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, право користування спірним житлом малолітніх дітей ОСОБА_2 є похідними від його прав на спірне житло. Оскільки ОСОБА_2 є членом сім`ї наймача ОСОБА_4 , а малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично з народження були зареєстровані у спірній квартирі, а наразі не проживають за місцем реєстрації з волі батьків (вимушений переїзд до Німеччини у зв`язку з військовою агресією), оскаржуваним рішенням районний суд позбавив малолітніх дітей апелянта ОСОБА_2 їх особистих житлових прав чим не забезпечив їх найкращі інтереси.

За встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення, що оскаржується ОСОБА_2 , особою, яка не брала участі у справі, безпосередньо стосується його житлових прав, інтересів та обов`язків, тобто судом розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник і рішення впливає на його житлові права та обов`язки, а отже доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і доведеними.

Що стосується доводів апеляційної скарги Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, то на думку апеляційного суду вони також є слушними і заслуговують на увагу враховуючи наведені вище встановлені апеляційним судом обставини.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду, колегія суддів встановила непідтвердженими жодними належими, достатніми та допустимими доказами доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині її необізнаності про подання позовної заяви від її імені адвокатом Бутиріним Я.Я., а тому відсутні підстави вважати, що позовну заяву від її імені подано особою, яка не мала повноважень на ведення справи у суді від її імені.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційна скарга Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить стягнути на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн з кожного.

Ураховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906,88 грн. з кожного.

Ураховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906,88 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації подану представником - Лисенко Юлією Анатоліївною - задовольнити.

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 подану представником - адвокатом Гарницьким Павлом Петровичем - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання наймачем житлового приміщення, зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 24) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три гривні) 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 24) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три гривні) 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 906 (дві тисячі дев`ятсот шість гривень) 88 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова