Справа № 367/1689/25
Провадження №2/367/3278/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Білогруд О.О.,

за участю секретаря судового засідання Трофимчук С.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача у режимі відеоконференцзв`язку ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину,

установив:

13.02.2025 позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 14.02.2015, між нею та ОСОБА_2 . Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 84. ЇЇ дошлюбне прізвище ОСОБА_4 . Вони мають спільну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка спільного господарства з Відповідачем не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного. З травня 2024 року спільно не поживають. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, спору щодо володіння, користування та розпорядження майном, спільної сумісної власності подружжя не має. На момент подання даного позову спору про місце проживання дитини не має. Наразі дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Позивачка разом із сином проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, дитина проживає разом із матір`ю, то всі витрати на дитину також несе мати. ОСОБА_5 не бере участі у вихованні дитини та ухиляється від виконання своїх обов`язків батька, не цікавиться життям дитини, забезпечує дитину фінансово лише частково на свій власний розсуд. Така поведінка відповідача по справі ускладнює життя позивачки та її дитини, а також ставить під загрозу добробут дитини. При цьому, ОСОБА_2 офіційно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вважає, що розмір аліментів має бути встановлений у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. З огляду на викладене просила суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 зазначену цивільну справу передано судді Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О. Через підсистему "Електронний суд" суддею сформовано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно відповідача. Ухвалою судді від 18.02.2025 постановлено витребувати у Міністерства соціальної політики України інформацію щодо наявності відомостей про відповідача з Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб. Такі відомості отримано 27.02.2025.

Ухвалою від 28.02.2025 відкрито позовне провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 01.04.2025.

01.04.2025 на електронну адресу Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 в якому останній повідомив, що не має можливості бути присутнім у судовому засіданні 01.04.2025, клопотав про проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою від 01.04.2025 таке клопотання задоволено. Розгляд справи відкладено до 07.04.2025.

У судовому засіданні 07.04.2025 позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб з відповідачем, оскільки вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе, а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач надає кошти на власний розсуд в різному розмірі, вона має бажання отримувати кошти стабільно щомісячно з метою планування витрат на дитину. Також просила залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_6 », а судові витрати понесені нею під звернення до суду, зокрема, судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу залишити за нею.

У судовому засіданні 07.04.2025 у режимі відеоконференцзв`язку відповідач ОСОБА_2 повідомив, що копію позовної заяви отримав, розуміє суть та її зміст, позов визнає, вважає, що примирення з позивачкою не можливе, про надання строку для примирення не клопотав.

Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

14.02.2015 між відповідачем ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що 14.02.2015 зроблено актовий запис за № 84, вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5). У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26.02.2016 (а.с.7).

Факт спільного проживання дитини з матір`ю підтверджується довідками переселенця № 3216- ОСОБА_1 від 31.01.2025 та № 3216- ОСОБА_3 від 08.02.2025, що не оспорювалось відповідачем (а.с.15-18).

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України).

Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України).

Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995, та статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку.

Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано (частина друга статті 27 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (статті 141 СК України). Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частини перша, друга статті 155 СК України).

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Тобто обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги статей 182 та 183 СК України.

Суд зауважує, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків.

Враховуючи, що відповідач працездатного віку, на час розгляду справи має стабільний дохід (а.с.14), а батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачці аліменти на спільну дитину у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи його розірвання, тобто шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається, враховуючи, що сторони ініціативи щодо примирення не проявили, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги щодо необхідності стягнення з нього аліментів на дитину, таке визнання позовну не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання та вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у мужах платежу за один місяць.

При цьому, суд вважає на необхідне звернути увагу на таке.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За клопотання позивачки ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу суд залишає за нею. Оскільки на підставі положень Закону України «Про судовий збір» позивачку ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, то такі витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного‚ на підставі статей 24, 56, 105, 110, 112, 180, 182-183, Сімейного кодексу України та керуючись статтями 12, 19, 76-81, 258-259, 263-265, 273, 280, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 14 лютого 2015 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою міста Новоазовськ, Новоазовського району, Донецької області, Україна, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем села Низкиничі, Іваничівського району, Волинської області, Україна, зареєстрований у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 84.

Після розлучення позивачці ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище " ОСОБА_6 ".

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 )

на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 )

аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позовної заяви про стягнення аліментів, а саме з 13 лютого 2025 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Після набрання законної сили рішення суду про розірвання шлюбу направити до органу Державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2025.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 ;

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.О. Білогруд