Ухвала

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 202/13570/23

провадження № 61-2083ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року у складі судді: Мачуського О. М., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 рокуу складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Свистунової О. В., Пищиди М. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просила: визнати спільною сумісною власністю нижченаведене майно та здійснити його поділ; визнати за ОСОБА_1 право власності на: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель та споруд, площею 0,1500 га, кадастровий номер № :01:000:0235, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2480, кадастровий номер № :01:000:0236, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 217030, зеленого кольору, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 зареєстроване право власності 22 вересня 2018 року, готівкові кошти у сумі 100 000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 30 січня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року залишено без змін.

ОСОБА_1 19 лютого 2025 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги (підтвердивши його розмір належними доказами) тадоплатити його урахуванням сплачених коштів (1 717,76 грн) у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна (житлового будинку, земельних ділянок та автомобіля + 100 000,00 грн), ураховуючи, що аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяв встановити ціни позову щодо вимог майнового характеру (поділ житлового будинку, земельних ділянок та автомобіля). Також в ухвалі було зазначено, що у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У березні 2025 року особою, яка подала касаційну скаргу, направлено до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, у якій ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і направити справу на новий розгляд. Також в уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок від 21 грудня 2019 року вартість житлового будинку становить 117 200,00 грн, вартість земельних ділянок становить 66 090 грн. Вартість автомобіля становить 83 000,00 грн. Таким чином, ціна позову становить 366 290,00 грн (117 200 + 66 090+83 000+100 000).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Таким чином, ціна позову у цій справі становить 366 290,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_1 в уточненій касаційній скарзі вказує, що справа відповідно до підпункту в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. ОСОБА_1 вказує, що справа має виняткове значення для неї, оскільки даний спір стосується її нерухомого майна, окрім якого позивачка не має більше нічого. Також на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, яка відповідно до рішень попередніх інстанцій залишається без майна і місця проживання. Суди, відмовивши у задоволенні позову, фактично позбавили позивачку з дитиною права на майно, яке відповідно до закону є спільною сумісною власністю. Після завершення війни, позивачці ніде буде жити з дитиною, так як будинок зареєстрований за колишнім чоловіком. Також, в рішенні Конституційного суду України № 10-р(II)/2023 від 22 листопада 2023 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах) Другий сенат зазначив, що Європейський Парламент і Рада Європейського Союзу постановою від 11 липня 2007 року № 861/2007 затвердили Європейську процедуру розв`язання дрібних позовів у країнах ЄС (The European Small Claims Procedure) зі змінами (далі - Правила ESCP), що є альтернативою звичайному судовому процесові розгляду справ та застосовною з 1 січня 2009 року. Правила ESCP визначають перелік позовів, що їх розглядають за процедурою розв`язання дрібних позовів, та види позовів, які не можуть бути розглянуті за цією процедурою, зокрема: щодо статусу або правоздатності фізичних осіб, режиму майнових відносин подружжя, аліментних зобов`язань, спадкування; щодо нерухомого майна, за винятком грошових вимог; трудові спори і справи щодо соціального забезпечення; банкрутство; арбітраж; порушення недоторканності приватного життя і прав, пов`язаних із особою. Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує чому справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення для неї цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2024 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков