Постанова

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/6264/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва

від 18 квітня 2023 року

в складі судді Захарчук С. С.

по справі №758/6581/18 Подільського районного суду м. Києва

за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку регресу

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

18 травня 2018 року позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ)звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 40 310,85 грн у порядку регресу.

Позов мотивовано тим, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2015 ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП. На момент ДТП відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Потерпілий вчасно звернувся до МТСБУ та за платіжними дорученнями №9951 від 16.03.2015 та №2609 від 21.05.2015 МТСБУ виплатило потерпілому ОСОБА_2 1 080,00 грн за послуги аварійного комісара та 39 230,85 грн страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що МТСБУ відшкодовано шкоду, завдану ОСОБА_1 , останнє має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача 40 310,85 грн що включають: 39 230,85 грн - страхове відшкодування та 1 080,00 грн - послуги аварійного комісара.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 39 230,85 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення суд виходив із того, що сплативши суму страхового відшкодування за шкоду, завдану ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, така вимога МТСБУ є обґрунтованою. Водночас суд дійшов висновку, що ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів» не передбачено відшкодування витрат на послуги аварійного комісара.

Ухвалою Подільського районного суду від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просив скасувати заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 18.04.2023 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. Аргументи учасників справи

4.1. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на пропуск строку позовної давності звернення до суду із даним позовом.

Скаржник вказує, що право на звернення позивача до суду із даним позовом виникло 21.05.2015, з моменту здійснення виплати страхового відшкодування. Водночас вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, з огляду на те, що позовна заява надійшла до місцевого суду та зареєстрована 23.05.2018, що підтверджується відомостями із Єдиного Контакт-центру судової влади України.

Додав, що суд першої інстанції, розглядаючи справу з 2018 року не виконав вимог, передбачених ст. 187 ЦПК України та не отримував відомостей про його зареєстроване місце проживання, а у Подільському районі м. Києва він не зареєстрований з 2011 року та проживає у Солом`янському районі, що вважав є порушенням територіальної підсудності розгляду справи.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 січня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та цього ж дня витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі.

31 січня 2025 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд його апеляційної скарги на заочне рішення суду від 18.04.2023 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та зворотнім поштовим повідомленням про вручення кореспонденції (том 1, а. с. 241, том 2, а. с. 2-3, 4-5).

Позивач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги Відповідача на заочне рішення суду від 18.04.2023 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет представника МТСБУ - Сечка С. В. в підсистемі «Електронний суд» (том 1, а. с. 241-242).

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

8. Фактичні обставини справи

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.04.2015 ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП у скоєнні ДТП. На момент ДТП відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

За платіжними дорученнями №9951 від 16.03.2015 та №2609 від 21.05.2015 МТСБУ виплатило потерпілому ОСОБА_2 1 080,00 грн за послуги аварійного комісара та 39 230,85 грн страхового відшкодування відповідно.

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту «а»пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, у зв'язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди ОСОБА_2 .

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З огляду на те, що за платіжним дорученням №2609 від 21.05.2015 МТСБУ виплатило потерпілому ОСОБА_2 39 230,85 грн страхового відшкодування, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника щодо пропуску МТСБУ строку звернення до суду із позовом, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та визнано особисто ОСОБА_1 , що право МТСБУ на звернення до суду із даним позовом виникло 21.05.2015, тобто із дня здійснення страхової виплати за платіжним дорученням №2609 від 21.05.2015.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки.

Отже, останнім днем звернення до суду із даним позовом є 21.05.2018.

Скаржник вважав, що, оскільки позовну заяву зареєстровано канцелярією суду 23.05.2018, то позивач пропустив строк звернення до суду із даним позов, який сплив 21.05.2018.

При цьому, скаржник помилково ототожнює поняття дату звернення до суду із позовною заявою та дату проведення її реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається визначеному судді.

З аналізу вказаної норми вбачається, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення, заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами.

Тобто законодавець передбачив різні способи подання позовної заяви до суду, як особисто, так і через поштове відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що МТСБУ позовну заяву здано на пошту18.05.2018, що підтверджується датою оформлення поштового відправлення та опису вкладення цінного листа (том 1, а. с. 32-33).

Отже, з даним позовом МТСБУ звернулося до суду 18.05.2018, коли позивач оформив поштове відправлення із позовною заявою до суду, тобто у межах строку позовної давності який спливав 21.05.2018.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи скаржника щодо порушення територіальної підсудності розгляду справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому зазначено місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав, що незареєстрований за даною адресою з 2011 року та проживає за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача або за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 посилався на те, що його знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та додав копію паспорта з якої вбачається, що з 11.06.2009 по 18.08.2011 останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 161-163).

Саме ця адреса міститься у матеріалах справи стосовно ДТП (а.с. 5-7).

І саме така адреса зазначалася відповідачем під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що позивачем в позовній заяві зазначено останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дотримано правил територіальної підсудності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував положення ч. 10 ст. 187 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки позивач, посилаючись на положення ч. 10 ст. 187 ЦПК України, тлумачить це положення на власний розсуд, звертаючи увагу лише на положення цієї статті без врахування вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Так, в частині 10 статті 187 ЦПК України визначено, що якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Разом з тим, Відповідач, посилаючись на ч. 10 ст. 187 ЦПК України, залишив поза увагою положення ч. 9 ст. 28 ЦПК України, якою визначено обов`язок позивача подати позов за останнім відомим зареєстрованим місцем проживанням відповідача. Тобто, положення ч. 10 ст. 187 ЦПК України застосовуються за умови дотримання позивачем вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України, а саме подання позовної заяви до суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься останнє зареєстроване місце проживання відповідача.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, МТСБУ зазначило, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Дана адреса є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Апеляційній суд, перевіряючи доводи ОСОБА_1 про зареєстроване місце проживання встановив, що згідно відповіді №124457 від 31.03.2025 з Єдиного демографічного реєстру адреса реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 та вказано дату зняття з реєстрації - 12.09.2006 (том 2, а. с. 27).

Отже, за наявними у справі доказами вбачається, що останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Відтак, позивачем подано позовну заяву до суду, до територіальної юрисдикції якого відноситься останнє зареєстроване місце проживання відповідача, а тому доводи щодо порушення територіальної юрисдикції не знайшли свого підтвердження.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, заочне рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач