Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1053/24
Провадження № 2/506/8/25
У Х В А Л А

03.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Таратунського С.С.

представника позивача адвоката Кресюна В.А.

представника відповідача адвоката Сердюкова Б.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни в режимі відеоконференції заяву представника відповідача про визнання дій позивача та представника позивача зловживанням процесуальними правами та повернення заяви по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АГРОФОН» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії договору та відмовою у сплаті орендної плати протягом двох років поспіль зі стягненням орендної плати за користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «АГРОФОН» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії договору та відмовою у сплаті орендної плати протягом двох років поспіль зі стягненням орендної плати, 3% річних, індексу інфляції, пені за користування земельною ділянкою.

12.03.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача (в порядку ст.43, 182 ЦПК України про визнання дій позивача і представника позивача, стосовно подачі численних змін (п`ять разів протягом трьох місяців) до позовних вимог без дотримання положень ст.ст.49, 175, 177 ЦПК України зловживанням процесуальними правами, а також про повернення письмової заяви «про збільшення позовних вимог», вхідний №1120/25-Вх від 10.03.2025. Вказана заява обгрунтована тим, що 01.10.2024 року позивачем було подано позов до суду (вхідний №4152/24), у якому позовними вимогами (предметом позову) було: 1) усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0452, площею 9,0093 на ріллі, яка розташована на території Окнянської територіальної громади Подільського району Одеської області; 2) стягнення з ПП «Агрофон» орендної плати за 2022, 2023, 9 місяців 2024 року, пені, індексу інфляції, 3% річних, судових витрат. В подальшому представником позивача були подані наступні документи:

- 05.12.2024 року «позовна заява змінена» (вхідний №5242/24-ВХ від 06.12.2024 року), у зв`язку з чим 11.12.2024 року судом було постановлено ухвалу про залишення позову без руху з підстав невідповідності вказаного документа вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України;

- 15.12.2024 року «позовна заява змінена» (вхідний №5356/24-Вх від 16.12.2024 року);

- 22.12.2024 року «зменшена позовна заява» (вхідний №5495/24-Вх від 23.12.2024 року);

- 25.02.2025 року «письмова заява» (вхідний №954/25-Вх від 27.02.2025 року), у зв`язку з чим 04.03.2025 року судом було постановлено ухвалу про залишення позову без руху з підстав невідповідності вказаного документа вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України;

- 07.03.2025 року «письмова заява про збільшення позовних вимог» (вхідний №1120/25-Вх від 10.03.2025 року).

При цьому, на думку представника відповідача, у заяві від 07.03.2025 року позивачем було одночасно змінено і предмет позову, і підстави позову, тоді як відповідно до ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засіданні позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Верховний Суд у своїх численних постановах неодноразово викладав правову позицію стосовно заборони одночасної зміни предмету і підстави позову. Вказана судова практика є усталеною і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від вказаної правової позиції. У разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позву, суд ,з урахуванням конкретних обставин, повинен відмовити у задоволенні такого клопотання (заяви). Такі правові висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 13.03.2018 року у справі №916/1764/17, від 09.07.2020 року у справі №922/404/19. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовними вимогами про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення орендної плати і штрафних санкцій за несвоєчасну оплату за умовами договору оренди землі, а в «письмовій заяві про збільшення позовних вимог» від 07.03.2025 року позивач вказує позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення упущеної вигоди. Виходячи з того, що під збільшенням розміру позовних вимог (як зазначає про це Верховний Суд) слід розуміти відповідне збільшення кількісних показників за тією є самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, у даному випадку, на думку представника відповідача, збільшенням розміру позовних вимог було б збільшення суми стягнення орендної плати, яку було заявлено у позові від самого початку, із одночасною сплатою відповідної суми судового збору. В той же час, замість позовної вимоги про стягнення коштів за умовами договору оренди, позивач вказує іншу вимогу про стягнення упущеної вигоди, яка виходить за рамки договору оренди землі і має інше обгрунтування у поданій заяві (навіть не сплачуючи при цьому судовий збір за відповідну вимогу майнового характеру), що, на думку представника відповідача, є окремим порушенням положень ст.ст.175, 177 ЦПК України. При цьому, позивач не надав жодного обгрунтування або пояснення, з яких підстав вказана позовна вимога щодо стягнення упущеної вигоди не могла бути зазначена у позові, який був поданий ще 01.10.2024 року. Тобто, позивачем змінено предмет позову зі стягнення орендної плати і штрафних санкцій за умовами договору оренди землі на стягнення упущеної вигоди за період, коли договір оренди землі було припинено. При цьому, позивачем також змінено підставу позову, оскільки обставини і обгрунтування, якими позивач обґрунтовував стягнення орендної плати і штрафних санкцій за умовами договору оренди землі, відрізняються та є відмінними від обгрунтування вимоги про стягнення упущеної вигоди, якими позивач обгрунтовує відповідну вимогу. На думку представника відповідача, протягом трьох місяців (05.12.2024 р 07.03.2025 р) представником позивача 5 разів були подані документи з грубими, очевидними та системними порушеннями ст.ст.49, 175, 177 ЦПК України, які містили змінені предмет і підстави позову, внаслідок чого суд двічі постановляв ухвали про залишення вказаних документів без руху (ухвали суду від 11.12.2024 року і від 04.03.2025 року), і подання вказаних документів спричинило безпідставне затягування розгляду справи, а також унеможливило розгляд і вирішення справи. ПП «Агрофон» вважає, що вище перелічені дії позивача та його представника є системним зловживанням процесуальними правами, невичерпний перелік яких визначено ст.44 ЦПК України, які в свою чергу спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи з метою перешкоджання здійсненню судочинства з боку позивача, а відповідно до ч.3 ст.44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи, має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

В судовому засіданні представник відповідача на задоволенні вказаної заяви наполягав з підстав, зазначених в заяві, доповнивши, що заява представника позивача про збільшення позовних вимог в редакції від 07.03.2025 року містить одночасно зміну підстав та зміну предмету позову, тоді як вказані дії згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду не допускаються, оскільки фактично це є подачею іншого позову. На думку представника відповідача, вимога щодо стягнення упущеної вигоди не є продовженням якоїсь іншої позовної вимоги позивача, це окрема позовна вимога, яка має окреме обгрунтування, яке суттєво відрізняється від викладених у позові від 30.09.2024 року позовних вимог та відповідного обгрунтування. Це інша позовна вимога, яка не була заявлена і жодним чином не залежить від сплати чи не сплати орендної плати. При цьому, протягом кількох місяців позивачем та його представником кілька разів подавалися заяви про зменшення позовних вимог, про збільшення позовних вимог, жодна з яких не відповідала вимогам ЦПК України, а тому, на думку представника відповідача, стороною позивача вчиняються дії, щодо унеможливлення судом здійснення судочинства у строки, передбачені ЦПК України і саме про це йдеться у заяві представника відповідача від 12.03.2025 року, і тому відповідач вважає такі дії позивача та представника позивача зловживанням процесуальними правами.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви представника відповідача, посилаючись на те, що в підготовчому засіданні позивач має право збільшити або зменшити свої позовні вимоги. Під час розгляду справи відбулися деякі факти, зміни, скасовано договір оренди, з позивачем розрахувались. Є одна вимога про усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою та у зв`язку з цією вимогою відповідальність відповідача за те, що він не передає земельну ділянку у користування позивача. Ставилось це питання одразу та вимога про стягнення орендної плати, а у зв`язку з тим, що орендна плата була сплачена за попередні роки, але відповідач не звільняє земельну ділянку та використовує її у своїх цілях, тому була поставлена вимога щодо упущеної вигоди. Це не нова вимога, а відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків про передачу усунення перешкод позивачу у користуванні вказаної земельної ділянки. Це право сторони позивача і вони ним скористалися.

Заслухавши думки сторін, розглянувши заяву представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.

Ч.1 ст.44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК України).

Слід зауважити , що згідно з п.2 ч.2, ч.3 ст.49 ЦПК України «Процесуальні права та обов`язки сторін», позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи з позиції представника позивача, заяви про зменшення, збільшення позовних вимог, про зміну предмету та підстав позову були подані стороною позивача після відкриття провадження у справі в межах підготовчого судового засідання у зв`язку з тим, що після відкриття провадження змінились деякі обставини справи, зокрема ,відповідачем сплачено орендну плату за договором оренди землі.

Разом з тим ,доказів того, що стороною позивача подавалися до суду заяви про збільшення, зменшення позовних вимог, про зміну предмету чи підстав позову саме з метою умисного затягування строків розгляду справи, представником відповідача в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не долучено.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що подання до суду заяв про збільшення або зменшення позовних вимог, про зміну предмету або підстави позову до закінчення підготовчого засідання є одним із процесуальних прав позивача і такі заяви стороною позивача були подані до суду у зв`язку зі зміною деяких обставин справи після відкриття провадження по справі, а факт здійснення вказаних дій з метою умисного затягування розгляду справи стороною відповідача не доведений, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій сторони відповідача щодо подачі до суду письмової заяви про збільшення позовних вимог від 07.03.2025 року, яка надійшла до суду 10.03.2025 року зловживанням процесуальними правами.

При цьому сам по собі факт подання чисельних заяв (позовних заяв) в одному провадженні з нечітко визначеною правовою позицією позивача може свідчити про володіння на неналежному рівні інформацією про права на обов`язки позивача, але ніяк не про зловживання своїми процесуальними правами, так як це обмежує насамперед права самого позивача на відновлення порушених , на його думку, прав орендодавця.

Тому у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити.

Що стосується поданої до суду письмової заяви про збільшення позовних вимог від 07.03.2025 року, яка надійшла до суду 10.03.2025 року, слід зазначити наступне.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, провадження № 14-473цс18).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 49 ЦПК України унормовані процесуальні права та обов`язки сторін.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 року у справі №657/1024/16-ц зазначила, що в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При цьому при поданні такої заяви позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові звернула увагу на те, що стаття 188 ЦПК України містить правила об`єднання і роз`єднання позовів.

Згідно із частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Однак таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими похідними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові також зазначила, що оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви у підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

07.10.2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «АГРОФОН» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди землі та відмовою у сплаті орендної плати протягом двох років поспіль зі стягненням орендної плати, 3% річних, індексу інфляції, пені за користування земельною ділянкою.

В подальшому позивачем було подано змінену позовну заяву від 06.12.2024 року та змінену позовну заяву від 16.12.2024 року.

23.12.2024 року до суду надійшла зменшена позовна заява, в якій викладено позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії договору та відмовою у сплаті орендної плати протягом двох років поспіль зі стягненням орендної плати за користування земельною ділянкою.

27.02.2025 року від представника позивача до суду надійшла письмова заява про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення, у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки, зі стягненням збитків доходів, які б ОСОБА_1 міг би реально одержати, якби його право не було порушене (упущена вигода), яка ухвалою від 04.03.2025 року була залишена без руху.

10.03.2025 року від представника позивача до суду надійшла письмова заява про збільшення позовних вимог від 07.03.2025 року, в якій викладено позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення, у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди, а також про стягнення збитків (упущеної вигоди) за користування земельною ділянкою.

Таким чином, провадження по даній справі відкрито за позовною заявою, предметом позову в якій було:

- усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди землі та відмовою у сплаті орендної плати протягом двох років поспіль;

- стягненням орендної плати;

- стягнення 3% річних, індексу інфляції та пені.

Як на підстави позову позивач посилався на: закінчення терміну дії договору оренди землі та неповернення позивачу земельної ділянки; невиконання зобов`язань за договором оренди землі в частині сплати орендної плати; положення ст.625 ЦК України щодо обов`язку боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

У письмовій заяві про збільшення позовних вимог від 07.03.2025 року, яка надійшла до суду 10.03.2025 року, позовними вимогами, а отже і предметом позову позивач зазначив:

- усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача її звільнити, у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди землі та додаткової угоди;

- стягнення збитків (упущеної вигоди) за користування земельною ділянкою.

Як на підстави позову позивач посилається на: закінчення терміну дії договору оренди землі та відмову у звільненні земельної ділянки позивачу, а також самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки, її використання та незаконне отримання вигоди, що, на думку представника позивача, має наслідком сплати позивачу не орендної плати, а збитків (неотриманої вигоди) за користування земельною ділянкою.

Таким чином, письмова заява про збільшення позовних вимог, яка надійшла до суду 10.03.2025 року, містить вимоги про зміну і предмета позову, і підстав позову, тобто фактично містить нову позовну вимогу про стягнення збитків (упущеної вигоди), яка не була заявлена позивачем на стадії відкриття провадження по справі.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про прийняття вказаної письмової (позовної) заяви про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди).

Слід зауважити, що перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду ,встановлений ч.1 ст.353 ЦПК України.

Ухвали про відмову у задоволенні заяви про визнання дій зловживанням процесуальними правами та про відмову у задоволенні клопотання про прийняття заяви про збільшення позовних вимог не входять до вказаного переліку.

Разом з тим, враховуючи, що даною ухвалою позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про прийняття письмової (позовної) заяви про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди), що перешкоджає у подальшому розгляді судом в межах даної справи вказаних позовних вимог, суд вважає, що дана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст. 49, 260, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника відповідача відмовити.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про прийняття письмової (позовної) заяви про збільшення позовних вимог від 07.03.2025 року, яка надійшла до суду 10.03.2025 року, в частині вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди).

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на ухвалу в частині відмови у задоволенні клопотання про прийняття письмової (позовної) заяви про збільшення позовних вимог в частині вимог про стягнення збитків (упущеної вигоди) може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.04.2025 року.

Суддя О. Л. Чеботаренко