Справа №716/662/16-ц
У Х В А Л А

08.04.2025 м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Пухарєвої О.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід судді,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Заставнівського районного суду Чернівецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Кадубовецької сільської ради, ОСОБА_1 , інженера-землевпорядника ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача - сектор містобудування, архітектури, будівництва та контролю Вікнянської сільської ради ОТГ Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, ОСОБА_7 про визнання незаконним рішення Кадубовецької сільської ради, недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, повернення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади, усунення перешкод в користуванні землями загального користування (вулиця, дорога) шляхом приведення земельної ділянки в попередній стан.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2022 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19.04.2023 рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2022 скасовано, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Згідно з постановою Верховного суду від 06.03.2024:

- постанову Чернівецького апеляційного суду від 19.04.2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , треті особи - сектор містобудування, архітектури, будівництва та контролю Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання незаконним рішення Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку), усунення перешкод в користуванні землями загального користування (вулиця, дорога) шляхом приведення земельної ділянки в попередній стан скасовано, рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2022 року в цій частині залишено в силі;

- постанову Чернівецького апеляційного суду від 19.04.2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 , треті особи - сектор містобудування, архітектури, будівництва та контролю Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про повернення земельної ділянки у комунальну власність територіальної громади залишено без змін.

16.04.2024 на виконання рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.12.2022 з врахуванням постанови Верховного суду від 06.03.2024 Заставнівським районним судом видано виконавчий лист №716/662/16-ц про примусове виконання рішення суду в частині демонтажу ОСОБА_1 огорожі та бетонної основи.

01.04.2025 року від відповідача (боржника) ОСОБА_1 до Заставнівського районного суду Чернівецької області надійшла заява про визнання вищезазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 02.04.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Призначено судове засідання на 14:30 год. 10.04.2025,

07.04.2025 від боржника ОСОБА_1 надійшли письмова заява про відвід головуючої судді Пухарєвої О.В. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що оскільки суддя Пухарєва О.В. вже прийняла рішення у 2022 році про скасування його права власності на земельну ділянку та знесення огорожі вздовж неї, то він вважає, що зазначена суддя на даний час не зможе об`єктивно надати оцінку обставинам, за яких не може бути виконано її ж рішення суду. З огляду на вказане заявник не довіряє розгляд його заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню судді Пухарєвій О.В.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши доводи заяви про відвід судді, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3, 7, 8, 11 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до вимогч.1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу.

Крім цього згідно ч.2 ст.36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу, яка визначає недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

За приписами ч.1 ст.37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» (заява №33949/02, §49, 50, 52, 53) при тлумаченні норми ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р ( ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97), якою передбачено право кожного на справедливий суд, зазначена наступна права позиція, яка є джерелом права відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Забезпечення рівного ставлення до всіх сторін судового засідання має першочергове значення для належного виконання суддею своїх обов`язків.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти» ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Дослідивши обставини, наведені боржником у заяві про відвід, суд приходить до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст.36, 37 ЦПК України.

Доводи боржника про те, що є обставини, які ставлять під сумнів об`єктивність судді Пухарєвої О.В. при розгляді заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки суддя вже прийняла рішення в цій справі мають надуманий і безпідставний характер.

Так, приписами ч.1 ст. 432 ЦПК України встановлено, що визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню може суд, який видав виконавчий документ.

Подана до суду заява про визнання виконавчих документів таким, що не підлягають виконанню, була прийнята суддею і призначена до судового розгляду для вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, яке набрало законної сили. Порядок розгляду заяви боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, виданого на виконання вказаного судового рішення визначено розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах». При цьому розгляд процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, тим самим складом суду передбачений ч.1 ст.432 ЦПК України, а також п.п. 2.3.39.9 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України №39 від 11.11.2024, отже не може вважатися повторною участю судді в розгляді цієї справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Однак, всупереч до зазначених положень закону, жодних інших, окрім наведених вище, обставин, які б дійсно викликали сумніви в об`єктивності та неупередженості головуючої судді Пухарєвої О.В. та виключали б участь судді у розгляді справи, в поданій заяві не зазначено.

З огляду на вищевикладене, наведені заявником аргументи не є підставами для відводу головуючої судді Пухарєвої О.В. і такі ґрунтуються лише на безпідставному припущенні, що свідчить про відсутність законних підстав для його відводу від розгляду в даній справі.

Таким чином, оскільки обставини, на які посилається боржник, не є такими, що передбачені ст.ст. 36, 37 ЦПК України в якості підстав для відводу судді, а інших обставин, які б дійсно викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді та виключали б участь судді в розгляді справи, не виявлено, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

При цьому у відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України, оскільки суд дійшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні до наступного засідання, суд вважає необхідним передати заяву про відвід головуючої судді Пухарєвої О.В. для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 432 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Пухарєвої Олени Василівни - визнати необґрунтованою.

Передати заяву про відвід головуючої судді Пухарєвої Олени Василівни для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олена ПУХАРЄВА