ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9931/23 Номер провадження 22-з/814/87/25 Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участі секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, по справі за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про визнання недійсних електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися та припинення права власності

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., про визнання недійсних електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися та припинення права власності.

Просив визнати таким, що пропущений із поважних причин, строк на оскарження електронних торгів, що проведені 21 лютого 2017 року із реалізації 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 номер лота: 197779;

- поновити пропущений строк на оскарження проведених торгів, що проведені 21 лютого 2017 року із реалізації 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 номер лота: 197779;

- визнати недійсними електронні торги, проведені 21 лютого 2017 року із реалізації 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в результаті чого скасувати протокол проведення електронних торгів № 237211 від 21 лютого 2017 року;

- визнати недійсним акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складеного старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Токарь К.М. 25 травня 2017 року;

- визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 606, виданий 20 липня 2023 року, видавник: Дробітько В.В. приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу, в результаті чого припинити право власності за ОСОБА_1 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 номер відомостей про речове право: 51006181, що виникло на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, серія та номер: 606, виданий 20 липня 2023 року, видавник: Дробітько В.В. приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., про визнання недійсних електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися та припинення права власності відмовлено.

З рішенням суду не погодився представник ОСОБА_2 - адвокат Салашний М.О. та оскаржив його в апеляційному порядку. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Рак А.С. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційну скаргу адвоката Салашного М.О., який представляє позивача ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року залишено без змін.

21 лютого 2025 року до Полтавського апеляційного суду через систему «Електронний суд», кабінет адвоката Рака А.С., надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Просить поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. понесені нею під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування заяви, посилаючись на положення статті 270, 137 та 141 ЦПК України, вказує, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції відповідачем понесено витрати на правничу допомогу у 7000 грн.

Як на підставу для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, посилається на те, що копія постанови Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2024 року була отримана нею 18 лютого 2025 року.

Сторони будучи належно повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.

Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини 1 статті 270 ЦПК України).

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно частини 1 статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 12 серпня 2024 року у справі № 686/9133/23 зазначено, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу.

Справа розглядалася судом у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

У день розгляду справи від представника ОСОБА_1 адвоката Рака А.С. надійшла заява про розгляд справи без участі.

За період перебування справи на розгляді у Полтавському апеляційному суді жодних клопотань чи заяв щодо поважності неможливості подати докази витрат на правничу допомогу до завершення розгляду справи та про подачу таких доказів протягом п`яти днів ОСОБА_1 та її представником не заявлялося.

За вказаних обставин, без подання зазначених заяв (клопотань), докази понесених судових витрат мали бути подані до закінчення розгляду справи по суті.

04 лютого 2025 року Полтавським апеляційним судом прийнято постанову по справі, якою апеляційну скаргу адвоката Салашного М.О., який представляє позивача ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2024 року залишено без змін.

На підставі заяви про видачу повного тексту постанови, 18 лютого 2025 року адвокатом Раком А. було отримано копію постанови Полтавського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року.

21 лютого 2025 року ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду, через електронний кабінет адвоката Рака А.С., подано заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення. Ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. понесені нею під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції. До заяви надало підтверджуючі документи понесення нею витрат на професійну правничу допомогу на суму 7000 грн.

При цьому посилалася на те, що копію постанови суду було отримано 18 лютого 2025 року.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

При наданні оцінки поважності пропуску строку на подачу доказів витрат на правничу допомогу колегія суддів приймає до увагу, що відповідач ОСОБА_1 та її представник отримали копію апеляційної скарги, надали відзив на неї, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та подали заяву про розгляд справи без їх участі. Жодних додаткових клопотань, які б підлягали вирішенню у судових засідання чи потребували додаткових витрат на правничу допомогу сторонами не заявлялося.

Тобто відповідач та її представник мали об`єктивну можливість реалізувати своє процесуальне право на подачу доказів понесених витрат на правничу допомогу до закінчення розгляду справи по суті, або заявити клопотання про подачу відповідних доказів протягом п`яти днів після винесення постанови з значенням підстав неможливості подати їх суду до закінчення розгляду справи по суті. В тому числі при подачі зави про розгляд справи за їх відсутності.

У клопотанні про поновлення процесуального строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу заявник не зазначила непереборних обставин, які б унеможливлювали надання доказів апеляційному суду в межах визначеного ЦПК України строку.

При цьому ОСОБА_1 не зазначила і обставин, які не залежали від її волевиявлення та пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а факт отримання заявницею судового рішення 18 лютого 2025 року не впливає на перебіг процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, що унеможливлює його поновлення.

Дані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду зробленими у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21.

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, а тому право на професійну правничу допомогу, передбачене статтею 59 Конституції України, по своїй суті не є беззаперечною підставою для стягнення з іншої сторони понесених витрат на правничу допомогу поза межами вимог ЦПК України.

Зважаючи на наведене, враховуючи відсутність підстав для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, керуючись положеннями статтей 126, 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 381,384 ЦПК України, колегія суддів:

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення дотикового рішення по справі за ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про визнання недійсних електронних торгів, скасування протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про передачу майна, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися та припинення права власності залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 03 квітня 2025 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук