Справа №359/9386/22
Провадження №2/359/119/2025
УХВАЛА

7 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

за участю представника третьої особи Осецької Н.О.,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька в її вихованні,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у цивільній справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_4 на військовій службі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не заперечують проти зупинення провадження у цивільній справі. Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Осецька Н.О. покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши письмові докази суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України в такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зі змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №289 від 8 жовтня 2024 року (а.с.5 т.2) та копії військового квитка серії НОМЕР_2 (а.с.237 т.1) вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 22 січня 2025 року (а.с.238-239 т.1) було витребувано у Генерального штаба Збройних Сил України та Міністерства оборони України інформацію про те, чи продовжує позивач перебувати на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ; чи відряджається ОСОБА_4 у зону бойових дій; а також чи перешкоджає позивачу характер військової служби брати участь у розгляді цивільної справи.

Зі змісту листа командира військової частини НОМЕР_1 №1839/533 від 4 лютого 2025 року (а.с.3 т.2) та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №24 від 24 січня 2025 року (а.с.4 т.2) вбачається, що ОСОБА_4 продовжує проходити військову службу у вказаній військовій частині, а в період часу з 24 січня 2025 року до 22 лютого 2025 року перебував у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтвердив суду те, що його довіритель не виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуває у зоні постійної дислокації та має можливість брати участь у розгляді цивільної справи, в тому числі в режимі відеоконференції. Тому суд висновує про те, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 №289 від 8 жовтня 2024 року (а.с.5 т.2) та військовий квиток серії НОМЕР_2 (а.с.237 т.1) не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Київського апеляційного суду від 8лютого 2024 року в справі №359/951/23 (провадження №22-ц/824/1918/2024), в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 (провадження № 61-5782св22), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 листопада 2022 року в справі №753/19628/17 (провадження №61-9218св22). Крім того, зупинення провадження у справі призведе до відтермінування вирішення спору на невизначений строк та порушення права учасників цивільного процесу на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про те, що у задоволенні клопотання, поданого представником позивача ОСОБА_1 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі відмовити.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.Ю. Семенюта