Справа № 750/3066/25
Провадження № 4-с/750/11/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретаря Веремій А.С.,

за участю представника скаржника- Глухенького О.А.,

представника суб`єкту оскарження ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Скаржник) звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича (далі - Приватний виконавець), стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альянс».

Скарга обгрунтована протиправністю бездіяльності Приватного виконавця щодо незняття накладеного арешту на банківський рахунок Скаржника, на який зараховуються лише соціальні виплати, та протиправним списанням коштів з указаного рахунку. Скаржник просить суд визнати незаконною бездіяльність Приватного виконавця щодо не зняття арешту з коштів в межах виконавчого провадження № 70398019, які обліковуються на банківському рахунку, який відкритий у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на скаржника, та використовується для зарахування пенсії. Визнати незаконними дії Приватного виконавця щодо стягнення 22 265,65 грн з його пенсійного рахунку. Зобов`язати Приватного виконавця скасувати арешт грошових коштів в межах виконавчого провадження № 70398019 та повернути кошти, які були стягнуті на підставі платіжної інструкції №15541 від 19.02.2025 року. Також Скаржник просить суд стягнути з Приватного виконавця судові витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 05.03.2025 скаргу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи на 13.03.2025 з повідомленням учасників справи.

Через систему «Електронний суд» 13.03.2025 від представника Приватного виконавця адвоката Коверзнева Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, яка судом оцінюється як пояснення, подане у порядку ст. 43 ЦПК України.

У поясненні вказано, що проти задоволення вимог скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність Приватний виконавець Коваль В.О. заперечує. Вважає, що Скаржник не довів факту порушення його прав, оскаржувані дії та бездіяльність Приватного виконавця були цілком законні та вчинені в порядку та спосіб, передбачений чинним законодавством про виконавче провадження.

Свою позицію обґрунтовував тим, що порядок звернення стягнення на пенсію має особливу процедуру, яка передбачена положеннями ст. 68-70 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ) - шляхом винесення відповідної постанови та направлення її до Пенсійного Фонду. Представник Приватного виконавця послався на правову позицію Верховного Суду України у постанові від 24.06.2015 у справі №6-535цс15, згідно з якою кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього і втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Також у поясненні вказано, що за приписами ст. 59 Закону №1404-VIII, арешт знімається, якщо рахунок має спеціальний режим використання, перелік яких наведено у ч. 2 ст. 48 Закону №1404-VIIІ. Також представник Приватного виконавця посилається на розділ І Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою НБУ від 29.07.2022 №162 (надалі - Інструкція №162), якою передбачено лише три види рахунків, що відкриваються банками клієнтам, а саме: поточний рахунок (у т.ч. - із спеціальним режимом використання), рахунок умовного зберігання (ескроу) та розрахунковий рахунок, а пенсійний рахунок як такий не передбачений. Факт надходження пенсій на банківський рахунок не встановлює для нього спеціального режиму. Саме по собі звернення Скаржника із заявою не дає підстав знімати арешт з усіх коштів на його рахунку. Також представник звертає увагу, що із доданої Скаржником виписки, 30.12.2024 йому надійшло 7000,00 грн невідомого призначення, що не є пенсією, а у період з 31.12.2024 по 01.01.2025 Скаржник здійснив 6 платежів на загальну суму 600 000 грн.

Також представник Приватного виконавця заперечує проти вимоги зобов`язати скасувати арешт коштів, вказуючи, що на ім`я Скаржника може бути відкрито декілька рахунків в АТ «Ощадбанк», та не зрозуміло, у якому саме розмірі слід зняти арешт з коштів, адже на рахунок можуть зараховуватись не лише кошти пенсії, а й інші кошти. Зняття арешту абсолютно з усіх коштів є безпідставним та унеможливлює виконання рішення суду. Також вказує, що кошти стягнуті в порядку та у спосіб, передбачений законодавством про виконавче провадження, а тому відсутні підстави для їх повернення Скаржнику.

Також через систему через систему «Електронний суд» 13.03.2025 від представника Приватного виконавця адвоката Коверзнева Д.В. надійшло клопотання про витребування доказів.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Альянс» 10.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без представника товариства.

Скажник у судове засідання не з`явився, його інтереси в режимі відеоконференції представляв адвокат Глухенький О.А., який скаргу підтримав та просив її задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні змісту скарги.

Приватний виконавець Коваль В.О. в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв адвокат Коверзнев Д.В., який надав пояснення, аналогічні змісту наданих до суду письмових пояснень.

Дослідивши матеріали справи суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення скарги з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 08.02.2014 року у справі № 750/11951/13-ц із ОСОБА_2 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R6B від 12.04.2013 в розмірі 126119 та в рахунок відшкодування судових витрат 1261,19 грн. (а.с. 6).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 23.09.2019 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про заміну стягувача у виконавчому листі у цій цивільній справі та замінено стягувача у виконавчому листі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (а.с. 7).

22 листопада 2022 року Приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №70398019 про стягнення із скаржника на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого листа №750/11951/13-ц від 19.01.2017 (а.с.14).

24 січня 2024 року на підставі постанови про арешт коштів боржника №70398019 Приватним виконавцем накладено арешт на усі кошти боржника, які перебувають та будуть перебувати на його рахунках у межах суми боргу (а.с. 15).

18 лютого 2024 року представником боржника було подано Приватному виконавцю заяву про зняття арешту з карткового рахунку по якому боржник отримує пенсію, якій звернуто увагу на положення ст. ст. 48, 52, 56, 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження», які регламентують питання стягнення боргу шляхом накладення та зняття арешту з рахунків боржників, зокрема щодо стягнення на соціальні виплати, а також п. 102 розділу ХІІІ цього Закону, яким обмежується таке стягнення на період дії воєнного стану в Україні (а.с. 16-18). До заяви додано довідку АТ «ОЩАДБАНК», з якої вбачається що у головному управлінні з обслуговування клієнтів відкрито пенсійний картковий рахунок № НОМЕР_1 по платіжній системі МС у UAH гривнях України (а.с. 18 зворот) та документи на підтвердження статусу Скаржника як пенсіонера особи з інвалідністю, учасника бойових дій (а.с. 19,20).

19 лютого 2025 року Приватний виконавець виставив платіжну інструкцію №15541 про стягнення з пенсійного рахунку Скаржника коштів на загальну суму 118102,31 грн (а.с. 33).

Листом від 20.02.2025 за результатами розгляду заяви Скаржника від 18.02.2025, Приватний виконавець відмовив у знятті арешту з коштів на рахунку пенсійної картки (а.с. 33,34). Відмова мотивована тим, що від Скаржника, боржника та банківської установи не надходили документи щодо наявності рахунків боржника зі спеціальним режимом використання, рахунків на які заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження», або наявності інших підстав для зняття арешту визначених ст. 59 Закону.

03 березня 2025 року боржник вдруге звернувся до Приватного виконавця із заявою про зняття арешту та повернення протиправно стягнутих коштів (а.с. 23-24).

Скаржник стверджує, що з березня 2022 року перебував у лавах Збройних Силах України, де отримав важкі поранення, після яких йому було присвоєно 2 групу інвалідності та оформлена пенсія у зв`язку з інвалідністю, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с 40) та посвідчення учасника бойових дій (а.с. 40 зворот). У зв`язку з отриманням інвалідності на даний час Скаржник знаходиться на лікуванні у госпіталі і йому необхідні кошти для лікування, не працює і пенсія є єдиним джерелом доходу. Фактично арешт пенсійної картки позбавив Скаржника єдиного джерела доходу та засобів до існування. Боржник не може купити собі ліки, їжу та здійснити оплату комунальних послуг. За платіжною інструкцію №15541 від 19 лютого 2025 року проведено стягнення з пенсійного рахунку Скаржника коштів на загальну суму 22265,65 грн.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виключно у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з приписом ч. 1 ст. 448 ЦПК України - скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до пункту а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України - скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свобод.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України №Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику.

Отже у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, порядок примусового виконання рішень за рахунок пенсійних виплат, визначається вищевказаними нормами Закону шляхом періодичного відрахування частини коштів, які надходять боржнику у вигляді пенсії органами Пенсійного Фонду України.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» пряма заборона на накладення арешту на рахунки бржників для здійснення пенсійних виплат не передбачена, проте за змістом частини третьої статті 52 Закону, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

06 травня 2023 року набув чинності Закон України Закон № 8064 «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», яким внесено зміни до Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження». Згідно із вимогами п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», із внесеними змінами, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). Факт введення у Україні воєнного стану з 24.02.2022, який на даний час не скасовано та не припинено є загальновідомим.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

За змістом пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак незалежно від виконання чи невиконання банком такого обов`язку, виконавець зобов`язаний самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частини друга та четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20, від 03 липня 2024 року у справі № 753/9629/23.

Так, у пунктах 74-77 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків.

Як вбачається із довідки АТ «Державний ощадний банк України» Скаржнику в установі відкрито саме пенсійний картковий рахунок. Крім того, згідно виписки по картці/рахунку, отриманому на запит суду (супровідний лист від 21.03.2025 № ЧС/1211/33519/2025/БПД на цю карту надходять кошти з призначенням платежу як «Виплати Пенсійного фонду, пенсія», та «Виплати Соціального фонду, соц. виплати», тобто кошти, на яку заборонено стягнення. Зокрема, за період з 05.12.2024 по 09.05.2025, лише 30.12.2024 йому надійшло 7000,00 грн невідомого призначення, які згідно з поясненнями представника Скаржника вносилися самим скаржником з іншої його картки з метою отримання можливості перерахування із пенсійної картки коштів у сумі 300 000 грн з огляду на недостатність коштів на картковому рахунку для проведення цієї трансакції.

Цю довідку, разом із письмовим обгрунтуванням необхідності зняття арешту, Скаржник надавав Приватному виконавцю, яким вказані обставини були проігноровані.

Враховуючи вищевикладене, звернення стягнення/арешт на кошти пенсії, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом», а тому арешти накладені на грошові кошти на картковому рахунку Ощадбанку - підлягають скасуванню.

Отже, Приватний виконавець зобов`язаний зняти арешти з коштів божника в межах виконавчого провадження № 70398019, де обліковуються пенсійні виплати, а тому відмова в задоволенні заяви Скаржника про скасування арешту та бездіяльність щодо не зняття арешту з коштів є такими, що суперечать наведеним вище вимогам законодавства.

Крім того, залишення арешту на кошти та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів та порушує його право на належне існування. Скаржник є інвалідом 2 групи і йому щомісячно необхідно нести витрати, у тому числі на лікування.

З цих же підстав суд вважає незаконною дію Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича щодо стягнення 22 265,65 грн з пенсійного рахунку Скаржника.

В матеріалах справи наявна платіжна інструкцію №15541 про стягнення з пенсійного рахунку Скаржника коштів на загальну суму 118102,31 грн.

Суд не враховує при ухваленні рішення, подані представником Скаржника 04.04.2025 через систему «Електронний суд» банківську виписку по рахунку за 20.05.2025 та платіжну інструкцію від 20.05.2025 на підтвердження факту списання із рахунку Скаржника коштів у розмірі 22 265,65 грн, з огляду на порушення вимог ч. ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України щодо порядку і строків подачі доказів, які застосовуються судом за аналогією закону.

Однак суд враховує, що у скарзі та поясненнях, а також під час судових засідань представник скаржника зазначає саме цю суму, Приватний виконавець та його представник факт списання 20.02.2025 коштів з банківського рахунку Скаржника за платіжною інструкцію №15541 саме у розмірі 22 265,65 грн не заперечує, отже в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає цю обставину такою, що визнається сторонами та не підлягає доказуванню.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Заперечення Приватного виконавця на доводи скарги, суд відхиляє з огляду на наступне.

Факт неповідомлення банківськими установами виконавця про наявність заборон чи перешкод у накладенні відповідного арешту, не спростовує передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Посилання на те, що боржник під час звернення до державного виконавця із заявою про зняття арешту з грошових коштів не надав достатніх доказів на підтвердження того, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, спростовуються змістом поданої заяви, до якої боржник долучив копії довідок про доходи та виписки по картковим рахункам. Суд зауважує, що підставою для висновку щодо необхідності скасування арешту є те, що він накладений на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, що є самостійною підставою, незалежно від того чи має рахунок, на якому ці кошти знаходяться, спеціальний режим використання.

Статус рахунку як пенсійного, надходження на нього майже виключно соціальних виплат, зокрема пенсії, здійснення належного повідомлення Скаржником Приватного виконавця про ці обставини та прямі вимоги ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», що безальтернативно зобов`язують виконавця зняти арешт, навіть якщо він накладено правомірно, оскільки на момент його накладення Приватний виконавець не мав інформації про статус рахунку, є підставою для задоволення вимог скарги.

Суд відхиляє доводи Приватного виконавця щодо безпідставності вимоги зобов`язати зняти арешт не з певних коштів боржника, а з його рахунків, оскільки збереження арешту на рахунках в цілому є недоцільним та порушує права боржника на соціальний захист. У даному випадку відсутня реальна можливість розмежовувати грошові кошти, на які необхідно зберегти арешт та на які арешт накладено неправомірно, оскільки Приватний виконавець позбавлений можливості відслідковувати надходження коштів, а збереження арешту на підставі припущень, що на рахунок можуть надійти кошти, які підлягатимуть стягненню, буде надмірним та необгрунтованим тягарем для Скаржника.

Крім того, Верховний Суд неодноразово допускав можливість зняття арешту саме з рахунків боржника, зокрема у постановах від 22 серпня 2022 року у справі № 750/8498/21, від 07 вересня 2022 року у справі № 199/7977/16, від 22 серпня 2023 року у справі № 233/7685/19.

Посилання на правові висновки Верховного Суду України у постанові від 24.06.2015 у справі №6-535цс15, згідно з якою кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього і втрачають свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу не можуть бути враховані судом, оскільки зроблені за результатами оцінки правовідносин, які не є подібними. Так, предметом дослідження у справі №6-535цс15 були правовідносини, повязані із визначенням процедури отримання спадкоємцями коштів померлого пенсіонера без отримання свідоцтва про право на спадщину. При цьому, суд вказав, що перерахування (видача) вкладу можливе лише в порядок та спосіб, визначений законодавством, шляхом отримання спадщини спадкоємцями померлого вкладника. Наведені Верховним мотиви щодо зміни цільового призначення коштів після їх зарахування на банківський рахунок отримувача, не застосовні при розгляді даної скарги, оскільки вони зроблені у контексті інших правовідносин та з метою доведення обставин, які повністію відрізняються обставин, що є предметом розгляду у цій справі.

Також суд відхиляє твердження, що пп. 12- 14 Розділу І Інструкції №162 передбачено лише три види рахунків, що відкриваються банками клієнтам, а саме: поточний рахунок (у т.ч. - із спеціальним режимом використання), рахунок умовного зберігання (ескроу) та розрахунковий рахунок. Указане спростовується п. 69 Інструкції, яка передбачає, що Банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 60 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок. Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку в реквізиті "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку. У довідці АТ «Державний ощадний банк України», яка надавалася Приватному виконавцю чітко зазначено, що Скаржнику відкрито «пенсійний» рахунок.

Також суд відхиляє посилання на роз`яснення Національного банку України на своєму веб-сайті надав і (режим доступу: h ttps://bank. gov. ua/ua/news/all/pitannya -dnya -bank-aresh tuva v-kosh ti-na-rah unku-na - yakiy-ya -otrim uyu-zarpla tu-pensiyu-abo-inshi-sotsialni-vipla ti-chi-maye-pra vo) (а.с. 66,68), оскільки, по перше, дослідженими судом доказами підтверджено, що кошти були списані саме з «пенсійного» рахунку, а по-друге, різниця у тому на якому рахунку знаходяться арештовані кошти, за змістом роз`яснення, має значення лише для визначення алгоритму дій банку, зокрема щодо можливості повернення без виконання постанови про арешт коштів. Ситуації, наведені в роз`ясненні стосуються питань правомірності арешту коштів, а не зняття арешту виконавцем на підставі наданих йому документів.

Стосовно вимог скарги про зобов`язання приватного виконавця вчинити дії щодо повернення неправомірно стягнутих коштів в розмірі 22 265,00 грн на рахунок скаржника, суд зазначає, що порядок перерахування стягнутих грошових сум визначено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 указаної статті передбачено, що грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Згідно з платіжною інструкцією № 15541 від 19.02.2025 кошти, стягнуті з позивача у виконавчому провадженні № 70398019 зараховані на банківський рахунок стягувача, яким зазначено Приватного виконавця Коваля В.О.

Водночас у суду відсутні докази, що кошти на даний час не перераховані на рахунок стягувача, як це має бути здійснене згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а перебувають понад 2 місяці у володінні Приватного виконавця. Отже, такий спір вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішується спір між боржником і стягувачем, тобто не в порядку розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Такі висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правничу допомогу скаржнику надавав адвокат Глухенький Олександр Анатолійович, який у позовній заяві вказав розрахунок витрат на професійну правничу (правову) допомогу, а саме: усна консультація з вивченням документів наданих Скаржником та правовий аналіз наданих документів та підготовка позовної заяви - 1 000,00 грн; за підготовку та направлення скарги Приватному виконавцю виконавчого округу Чернігівської області Ковалю Віталію Олександровичу та скарги до Деснянського районного суду Чернігівської області 3 000,00 грн, за участь у судових засіданнях по 3 000,00 грн. за кожне судове засідання. На час подачі позову загальний розмір витрат визначено у сумі 7 000 грн.

На підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу адвокатом надано належні та допустимі докази, а саме: копію договору про надання правової дороги від 18.02.2020 (а.с. 31,42); копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 24.02.2025 (а.с. 5,32); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.12.2004 року (32 зворот, 43). Факт надання правничої допомоги адвокатом скаржнику підтверджується матеріалами справи.

Оскільки позов судом задоволено частково (3 з 4 вимог), відшкодуванню підлягають судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 5 250 грн (75%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 18, 48, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447, 448, 449 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 про визнання дій та бездіяльності Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича щодо не зняття арешту з коштів в межах виконавчого провадження № 70398019, які обліковуються на банківському рахунку, відкритому у Акціонерному товаристві «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_2 , та використовується для зарахування пенсії.

Визнати незаконною дію Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича щодо стягнення 22265,65 грн з пенсійного рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_2 відкритому у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», які були стягнуті 20.02.2025 на підставі платіжної інструкції №15541 від 19.02.2025.

Зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича скасувати арешт грошових коштів в межах виконавчого провадження № 70398019, які обліковуються на банківському рахунку, який відкритий у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» на ім`я ОСОБА_2 , для зарахування пенсії.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля Віталія Олександровича на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 5 250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович, адреса 14013, м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. №139, оф. № 208, РНОКПП НОМЕР_4

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд. № 77,

Повний текст ухвали складено 08.04.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО