УХВАЛА

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 355/1213/22

провадження № 61-2266ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповал Олени Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду

від 26 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Баришівська районна державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування та

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповал О. В. через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

05 березня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявниці десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; надання копії документа, який би дав можливість суду перевірити правильність написання прізвища позивачки; надання документів, що підтверджують доплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; уточнення підстав касаційного оскарження; надання доказів надсилання до електронних кабінетів/засобами поштового зв`язку за поштовим адресами учасників справи копій виправленої касаційної скарги.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Судом роз`яснено, якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Копію вказаної ухвали направлено заявниці на зазначену в касаційній скарзі адресу.

У березні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.

До заяви про усунення недоліків касаційної скарги додано копію паспорта

ОСОБА_1 , квитанцію про доплату судового збору, виправлену редакцію касаційної скарги з доказами її направлення іншим учасникам справи.

Водночас долучено копію додаткової угоди від 09 грудня 2024 року № 2 до договору про надання правничої допомоги від 30 травня 2024 року, укладеної між адвокатом Новіковою Н. І. та ОСОБА_1 , про розірвання договору 01 січня

2025 року.

Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року заявницею не надано.

Залишаючи без руху касаційну скаргу заявниці, Верховний Суд висновував, що з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що дати складення повного тексту постанови Київського апеляційного суду

від 26 листопада 2024 року не зазначено. Забезпечено надання загального доступу 09 грудня 2024 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 та її представник Новікова Н. І. були присутні в судовому засіданні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Висловили свою позицію щодо доводів апеляційної скарги. Були обізнані з результатами розгляду справи в Київському апеляційному суді.

Суд також не прийняв до уваги доводи клопотання про отримання оскаржуваної постанови лише 14 січня 2025 року попереднім представником позивачки - ОСОБА_5 , оскільки заявницею не було вказано, як саме це вплинуло на перебіг строків на касаційне оскарження та (якщо допустити наявність факту розірвання договору з таким адвокатом) до касаційної скарги не додано копії договору про надання правничої допомоги, який би підтвердив строк його дії.

Не взяв до уваги суд як підставу для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року й доводи щодо запровадження в Україні воєнного стану з наданням в ухвалі Верховного Суду від 05 березня 2025 року їм оцінки.

Подана заявницею на усунення недоліків копія додаткової угоди від 09 грудня 2024 року № 2 до договору про надання правничої допомоги від 30 травня

2024 року, укладеної між адвокатом Новіковою Н. І. та ОСОБА_1 , про розірвання договору 01 січня 2025 року, не свідчить про пропуск строку на касаційне оскарження саме ОСОБА_1 , оскільки не містить інформації про вчинення

ОСОБА_1 дій, направлених на отримання оскаржуваної постанови.

Така угода лише констатує волевиявлення ОСОБА_1 на отрмання правової допомоги від адвоката, передбаченої статтею 59 Конституції України.

Вказана угода також ставить під сумнів отримання адвокатом Новіковою Н. І.

14 січня 2025 року оскаржуваної постанови (зі слів заявниці), оскільки вже

01 січня 2025 року між нею та ОСОБА_1 договір про надання правничої допомоги було розірвано.

Будучи обізнаною про розірвання договору з адвокатом Новіковою Н. І.,

Бабко М. Б. лише 17 лютого 2025 року уклала договір про надання правничої допомоги з адвокатом Шаповал О. В.

Верховний Суд наголошує, що оскільки до відкриття касаційного провадження суд позбавлений можливості здійснити перевірку своєчасності направлення судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку копії оскаржуваного судового рішення або доказів отримання цього рішення, відповідні докази мають бути надані заявницею до суду касаційної інстанції, зокрема в вигляді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли їй направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

Заявницею не надано доказів отримання/неотримання оскаржуваної постанови (довідка апеляційного чи місцевого суду), що позбавляє Верховний Суд можливості поновити строк на касаційне оскарження.

Однак, навіть якщо прийняти до уваги отримання заявницею повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року лише 14 січня 2025 року, то звернення з касаційною скаргою відбулося 24 лютого 2025 року.

Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску ОСОБА_1 не надано.

Станом на 07 квітня 2025 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження постанови, не виконано.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження

№ 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду під час виявлення недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), за таких обставин скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий висновок застосовний і під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.

Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.

Так само є уніфікованими і підстави відмови у відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.

Тому під час вирішення питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК Українив контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржникому строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шаповал Олени Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Баришівська районна державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська