Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2630/24

Провадження № 2/439/153/25

02 квітня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: Бродівська міська рада Львівської області,

розглянувши у підготовчому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бродівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача: Бродівської міської ради Львівської області, в яких просить суд визнати право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і побутовими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , - за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на спадкове майно за заповітом.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 , а її батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно записів по господарської книги за 2001 -2005 роки, її покійній матері належав житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також в постійному користуванні для обслуговування даного житлового будинку була земельна ділянка площею 0,13 га

Після смерті ОСОБА_5 , її покійний батько прийняв спадщину оскільки на день її смерті проживав та був прописаний разом з нею.

При своєму житті її покійний батько ОСОБА_4 належним чином розпорядився спадковою масою, оскільки склав заповіт яким заповів все своє майно ОСОБА_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також в постійному користуванні для обслуговування даного житлового будинку була земельна ділянка площею 0,13 га. Вона є єдиною спадкоємицею даного майна за заповітом.

Спадкова справа була відкрита виключно за її заявою в Бродівській нотаріальній конторі від 17 січня 2017 року, номер у нотаріуса 15/2017.

02 грудня 2024 року приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Львівської області, Мартинюк О.Є. було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього.

Факт того, що правовстановлюючі документи на даний будинок відсутні також підтверджується довідкою із Золочівського МБТІ.

При житті покійний ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , жодних правовстановлюючих документів на даний житловий будинок не оформив, і ж жодних правовстановлюючих документів на такий будинок немає.

На день своєї смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали і були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка звертає увагу, що вона бажає реалізувати власні спадкові права.

Відтак, позивачка мотивує, що з метою проведення належної правової процедури реалізації власних спадкових прав, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого невизнаного права.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

12 грудня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів зі дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити останні.

Відповідач участь свого представника під час судового засідання не забезпечив. Від представника відповідача: ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги визнає повністю та просить суд такі задовольнити.

За змістом нормативних положень частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, підготовче засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 травня 2016 року (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26 лютого 2014 року (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 27 вересня 1974 року, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 07 січня 1954 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , були чоловіком та дружиною (а.с.9).

Згідно із заповітом № 30 від 11 лютого 2002 року посвідченого секретарем Гаївської сільської ради Бродівського району, ОСОБА_4 усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна за № 698 від 22 листопада 2024 року, згідно з якою дані про реєстрацію права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні (а.с. 13-21).

Довідкою № 268 від 09 грудня 2024 року, відповідно до якої згідно із даними погосподарської книги за 2001-2005 роки, власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_3 (а.с.25).

Згідно із довідкою, виданою Бродівською міською радою №267 від 09 грудня 2024 року, ОСОБА_3 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані, дочка ОСОБА_1 , внучки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , чоловік ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно із довідкою виданою Бродівською міською радою №266 від 09 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав та був зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані, дочка ОСОБА_1 , внучки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .(а.с.27)

Згідно із довідкою виданою Бродівською міською радою №269 від 09 грудня 2024 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , користувався земельною ділянкою площею, 0.13 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.28).

Мотиви суду.

За змістом статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За правилами частини 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

- реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

- на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), зокрема на підставі записів у по господарських книгах.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вимогами частини 1 статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічні норми дублюються у нормі статті 5 Цивільного кодексу України, де вказується, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За правилами статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Нормативними приписами статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 Цивільного кодексу України).

Нормою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи питання визнання права власності в порядку спадкування, суд виходить з того, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом свого батька ОСОБА_4 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належав ОСОБА_5 , що було встановлено судом.

ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, за життя прийняв у спадщину своєї дружини ОСОБА_5 , а саме даний житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини.

Спадкоємиця ОСОБА_1 вчинила дії для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька: ОСОБА_4 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини.

Однак, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , її було відмовлено, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на дане майно.

В той же час, суд вважає, що ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, що встановлено судом, та не заявила про відмову від спадщини у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Суд наголошує на тому, що позивач об`єктивно позбавлений можливості прийняти належну йому частину спадщини у позасудовому (нотаріальному порядку). Відтак, визнання права власності фактично є винятковим способом захисту прав позивача.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право на спадкове майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що сторони не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивача; те, що ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 02 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: Бродівська міська рада Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, Золочівський район, м. Броди, площа Ринок,20, .

Суддя Б.М. Петейчук