Провадження 2/127/2442/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.
розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справуза позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
29.05.2024 року судом зареєстрований позов КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2020 року по 30.09.2023 року включно в загальній сумі 46 498,08 грн.
Позов уточнений (31.01.2025 року) і мотивований тим, що відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1 , яка забезпечується послугами з централізованого теплопостачання, які надаються позивачем.
Зазначений житловий будинок технічно під`єднаний до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ» згідно рішень виконкому ВМР від 10.12.2020 року № 2634 та від 21.07.2022 року № 1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго».
У зв`язку з тим, що відповідач вчасно не розраховувався за надані послуги, за період з 01.12.2020 року по 30.09.2023 року включно виник борг в загальній сумі 46 498,08 грн. Дана сума складається із заборгованості по оплатітеплової еенергії 45 066,85 грн., суми втрат від інфляції 1 089,35 грн. та 3% річних 341, 88 грн.
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2020 року по 30.09.2023 року включно в загальному розмірі 46 498,08 грн. та судові витрати: 3 028 грн. судового збору.
Судом вчинені наступні процесуальні дії.
06.06.2024 року ухвалою суду відкрите спрощене провадження у даній справі.
11.12.2024 року постановлена ухвала про витребування доказів.
31.01.2025 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог.
Представник позивача Матвеєва А. в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати дану справу у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила вимоги задоволити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином за адресою, зазначеною в позовній заяві, за місцезнаходженням належного йому нерухомого майна. Відзивів на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав.
Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України.
Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 є співвласником частки зазначеного нерухомого майна (станом на 30.10.2023 року), що також підтверджено виданим йому 31.07.2018 року приватним нотаріусом ВМНО Скутельник І.А. за реєстр. 4372 (спадкова справа № 42/2017) свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.
Інша частка в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 не оформлена і свідоцтво про право на спадщину не видане.
Особовий рахунок на квартиру опалювальною площею 75, 7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
В належну відповідачеві квартиру позивач постачає теплову енергію відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року № 1182 та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
Споживаючи послуги, надані КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", відповідач не оплатив отримані послуги у встановленому порядку. Відповідно до оборотної відомості та розрахунку заборгованості, за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року включно виник борг в загальній сумі 46 498, 08 грн.
Дана сума складається із заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання 45 066,85 грн., крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України до лютого 2022 року позивачем нарахована сума втрат від інфляції 1 089,35 грн. та 3% річних 341,88 грн.
Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг залишається не погашеним. Розрахунок боргу відповідач не оспорив.
Загальна сума боргу 46 498,08 грн. підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Позивачем були понесені витрати на оплату судового збору 3 028, 00 грн. (2 759, 60 грн. + 268, 40 до заяви про видачу судового наказу).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 256, 260, 261, 264, 509, 526, 541, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
позов задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 02 квітня 2025 року.

Суддя: