ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/4679/23
Номер провадження 22-ц/818/592/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року в складі судді Боговського Д.Є. по справі № 641/4679/23 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 08 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач власним підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого станом 17 липня 2023 року має заборгованість у розмірі 63988,80 грн, з них: 63988,80 грн заборгованість за кредитом, 11715,55 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг 08 листопада 2014 року у розмірі 63988,80 грн.

26 січня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано недоведеністю позовних вимог Банку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08 листопада 2014 року в розмірі 63988,80 грн. та судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

17 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрикаль Максима Вікторовича на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про залишення позову без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована висновками, викладеними Великою Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17.

Вказував, що позивачем не доведено укладення кредитного договору саме на умовах, які наведені у позовній заяві, а також видачі кредиту у розмірі 53000 грн.

Матеріали справи не містять підтверджень, що долучені до позову Витяг з Тарифів та з Умов та правил були погоджені позичальником під час підписання заяви-анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Відповідно до розрахунку заборгованості, за рахунок тіла кредиту проводилося погашення відсотків за користування кредитом та пені, які ним не було погоджено належним чином. Станом на 17 липня 2023 року заборгованість за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки розмір коштів, внесених на погашення заборгованості перевищує прострочене тіло кредиту в декілька разів.

Також, вказував про пропуск Банком строку позовної давності при зверненні до суду.

12 грудня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» подано відзив, в якому банк просив рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, що свідчить про укладення кредитного договору відповідно до вимог чинного законодавства України.

Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, а саме - укладання кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 ключем до карткового рахунку є пластикова Картка яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач в Заяві.

Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови кредитування, що підтверджується Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,9% (34,8% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

Відповідно до виписки по рахунку відповідач активно користувався кредитним рахунком, розрахування у торговельній мережі, що свідчить про погодження ним умов кредитного договору.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

ОСОБА_1 не спростовано розмір заборгованості та не доведено належне виконання умов договору, у зв`язку з чим висновки суду про задоволення позову є обґрунтованими.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше, ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним підписано анкету заяву від 08 листопада 2014 року. Відповідно до анкети заяви відповідач погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 100)

Також, 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також паспорт споживчого кредиту. Відповідно до вказаного паспорту інформація, зазначена в ньому, зберігає чинність та є актуальною до 06 жовтня 2041 року Також, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 23, 24, 25-29).

Згідно з довідкою про видачу кредитних карт відповідачем було отримано 3 кредитні картки, остання № НОМЕР_2 строком дії до березня 2023 року (а. с. 22).

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформлений на ОСОБА_1 кредитний ліміт, встановлений 08 листопада 2014 року в розмірі 82100 грн, в подальшому змінювався та його максимальний розмір становив 53000 грн ( з 06 жовтня 2021 року по 12 грудня 2022 року) (а. с. 21).

За розрахунком Банку станом на 17 липня 2023 року у відповідача наявна заборгованість, яка складає 63988,80 грн, з яких 52273,25 - заборгованість за кредитом, 11715,55 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 9-20).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У самій заяві позичальника від 08 листопада 2014 року та 06 жовтня 2021 року процентна ставка не зазначена. Доказів, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг, які долучено до позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, матеріали справи не містять.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Щодо Паспорту споживчого кредиту, то він не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для нарахування та стягнення процентів, оскільки їх розмір не був погоджених сторонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що наданий відповідачу кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто ОСОБА_1 використовував кредитні кошти, погашав заборгованість та знову користувався кредитними коштами, а тому у нього наявна заборгованість за тілом кредиту, яка підлягає стягненню.

З виписки за кредитним договором № б/н за період з 18 липня 2014 року по 21 липня 2023 року вбачається, що відповідач активно користувався карткою, здійснював банківські операції та вносив кошти в рахунок погашення заборгованості. Станом на 03 березня 2022 року баланс на рахунку відповідача становив 0. В подальшому ОСОБА_1 було здійснено видаткові операції шляхом придбання товарів та зняття готівки у банкоматі, у зв`язку з чим станом на 20 квітня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 52951,93 грн, на яку подальшому банком нараховано відсотки. Загальний баланс на карті станом на 01 березня 2023 року становив (-63988,80) грн та саме цю суму просив стягнути Банк.

Між тим, зважаючи, що розмір відсоткової ставки не було узгоджено у встановленому законом порядку, судова колегія вважає, що стягненню підлягає 52951,93 грн, тобто, фактично отримані та неповернуті відповідачем кошти.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з 63988,80 грн до 52951,93 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено 2684 грн (а.с. 70).

Зважаючи, що позовні вимоги задоволено частково (52951,93 /63988,80) х 100% = 82,75%, судовий збір, що підлягає стягненню у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції становить 2221,01 грн (2684 Х 82,75%).

На підставі пункту 9 статті. 5 ЗУ «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю II групи.

За частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції становлять 2684 х 17,25% х 1,5 = 694,49 грн та підлягають стягненню з банку на користь держави.

За частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк» має отримати компенсацію 1526,52 грн (2221,01 - 694,49) за рахунок держави.

Керуючись, ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 08 листопада 2014 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з 63988 грн 80 коп. до 52951 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 93 грн.

Компенсувати Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1526 (одна тисяча п`ятсот двадцять шість) грн 52 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова