Справа №930/479/25
Провадження №2/930/480/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Загребельного О.С.

за участю представника відповідача - адвоката: Новікова Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нероди Алли Ігорівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

27.02.2025 року до Немирівського районного суду Вінницької області звернулась адвокат Нерода А.І., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2023 року. Шлюб між сторонами зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що був складений відповідний актовий запис про укладення шлюбу за N? 799, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 23.12.2023 року.

Сторони мають спільну неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останнього часу стосунки між позивачкою та відповідачем розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту.

Фактично сім?я припинила своє існування, а шлюб - розпався та має лише формальний характер.

На даний час, позивачка та відповідач шлюбних, сімейних стосунків не підтримують, що може підтвердити сам відповідач. Спроби примиритися між подружжям свого результату не принесли, сімейні стосунки не відновилися, шлюб остаточно припинив своє існування. Тому, позивачка не бажає більше перебувати у даному шлюбі та звертається до суду із позовною заявою.

Ухвалою судді від 05.03. 2025 року відкрито спрощене позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нероди А.І. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

12.03.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки адвоката Нероди А.І. на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи № 930/479/25 у відсутність позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

У судому засіданні представник відповідача адвокат Новіков Я.А. проти розірвання шлюбу не заперечував, дану вимогу позивачки підтримав та просив задовольнити. Проте, заперечує проти стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачки, та не згоден із орієнтовним їх розміром в 10000 грн., про що представник позивачки зазначає в мотивувальній частині позовної заяви, проте жодних доказів на підтвердження не надає. Під час судового розгляду інших заяв, клопотань із підтверджуючими документами про понесені судові витрати стороною позивача не подано.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.12.2023 року у Бучанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №799, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 .

У відповідності до положень ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105, ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, що має істотне значення, відповідач, щодо розірвання шлюбу не заперечує, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Крім того, згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Представником позивачки на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано суду ордер на надання правничої допомоги та додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги №381 від 26.02.2025 року. Проте, ні самого договору про надання правничої допомоги, ні розрахунку витрат за правничу допомогу, ні квитанції про сплату позивачкою на рахунок адвоката обумовленої суми гонорару, ні акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) чи детального опису робіт (наданих послуг) до суду не надано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаних представником позивачки адвокатом Нероди А.І. робіт, яка у жодне судове засідання не з`явилася та не скористалася правом на забезпечення її присутності у режимі відеоконференції, поданням всіх документів через систему «Електронний суд», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати із сплати судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., а інші судові витрати вважати не доведеними. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.104, 105, 109, 110-114 СК України, ст.ст.82, 133, 137, 141, 206, 211, 223, 247, 258, 259, 263,264,265,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нероди Алли Ігорівни - задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , актовий запис № 799 від 23.12.2023 року, - розірвати.

Прізвище позивачу, ОСОБА_4 - залишити " ОСОБА_5 ".

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 968 гривень 96 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.М. Алєксєєнко