Справа № 504/1308/25
Номер провадження 2-н/504/169/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025с-ще Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області А.Ф. Сафарова , розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9334,88 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 489,04 грн., 3 % річних у розмірі 254,20 грн. та витрат з оплати судового збору в розмірі 302,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ООЕК» Вовк О.В. звернулася із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9334,88 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 489,04 грн., 3 % річних у розмірі 254,20 грн. та витрат з оплати судового збору.

Заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, в частині оплати за спожиту електроенергію.

Дослідивши зміст даної заяви, а також матеріали провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Із заяви вбачається, що між ТОВ «ООЕК» та побутовим споживачем ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію, де боржником зазначено ОСОБА_1 , дата народження якої не відповідає іншим доказам, долученим до матеріалів справи. Договір з побутовим споживачем ОСОБА_1 , на який посилається заявник, матеріали справи не містять.

Суду надано спільну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання боргу у сумі 11945,04 грн. від 23.01.2024 та договір поруки № 248 від 23.01.2024, зі змісту якого встановлено, що предметом договору є поручительство поручителя ОСОБА_1 перед Кредитором ТОВ «ООЕК» за виконання ОСОБА_2 (боржник) свого обов`язку щодо оплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію на загальну суму 11945,04 грн.

Право заявника на звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 як з належного боржника наданими доказами не доведено, матеріали справи містять відомості про іншу особу, як боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Вказані обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Враховуючи приписи ч.11 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 161, 162, 163, 165, 166, 169, 172 ЦПК України суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу щодо стягнення з з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 9334,88 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 489,04 грн., 3 % річних у розмірі 254,20 грн. та витрат з оплати судового збору в розмірі 302,80 грн. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя Сафарова А. Ф.