Справа №345/242/25
Провадження № 2/345/412/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від цього шлюбу у них є двоє дітей дочка ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.12.2023 стягуються з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на утримання доньки ОСОБА_7 на період навчання, починаючи з 23.11.2023 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивачка зазначає, що нею оплачено за навчання доньки ОСОБА_7 35900,00 грн, також позивачка оплачує за проживання, харчування доньки. У серпні 2024 доньці ОСОБА_7 проведена медична операція в Туреччині, на проведення якої витрачено 722831,89 грн.

Крім того, рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.11.2023 стягуються з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн на утримання сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття. Син сторін ОСОБА_6 навчається на І курсі Інституту інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, денна контрактна форма навчання. Вартість навчання в рік становить 34600,00 грн, яку позивачка оплатила самостійно частиною у розмірі 30600,00 грн. Також син потребує постійної оплати за проживання та додаткових послуг, позивачка оплачує за проживання, харчування сина, транспорт, купівлю підручників. Нею оплачено 4000,00 грн за проживання сина в гуртожитку. Позивачка зазначає, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах, викликаних здібностями дитини.

Позивачка вказує, що її матеріальне становище змінилося, зі своїх доходів вона не може повністю забезпечити повноцінне утримання дітей. Відповідач в добровільному порядку не бере участі в додаткових витратах на утримання дитини, тому позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_7 в сумі 377317,83 грн та додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6 в сумі 17300,00 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 35).

27.02.2025 від представника відповідача отримано судом відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачкою не надано доказів про необхідність проведення операції доньці ОСОБА_7 , не доведено неможливість проведення операції в Україні, не надано доказів перетину позивачкою та дочкою кордону, не надано доказів оплати коштів за проведення операції. Крім того, донька сторін ОСОБА_4 досягла повноліття, а додаткові витрати можуть бути стягнуті тільки на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою суду від 18.03.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні(а.с. 49).

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити (а.с. 51).

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Іванів О.Б. подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності. Позов не визнає з підстав, зазначених у відзиві (а.с. 52).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від цього шлюбу у них є двоє дітей дочка ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8, 10).

ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається на факультеті психології 1-го курсу освітнього рівня «Магістр» денної контрактної форми навчання (а.с.11, 14).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.12.2023 стягуються з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. на утримання доньки ОСОБА_7 на період навчання, починаючи з 23.11.2023 до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.7-8).

ОСОБА_3 тривалий час має проблеми зі здоров`ям (а.с.16, 17, 18). У серпні 2024 доньці сторін ОСОБА_7 проведена медична операція в Туреччині (а.с.26). Згідно рахунків з медичного закладу, вартість медичних послуг становить 17509,19 доларів США (а.с.19-21, 31-33).

13.11.2024 ОСОБА_3 було оплачено 18600,00 грн за навчання в університеті студентки ОСОБА_3 (а.с.25).

Крім того, згідно виконавчого листа Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.11.2023 стягуються з відповідача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн на утримання сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття (а.с.9).

Син сторін ОСОБА_6 навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу, денна контрактна форма навчання (а.с.15).

За навчання ОСОБА_8 було оплачено: 17300,00 грн - 28.08.2024; 13300,00 грн - 24.12.2024 (а.с.22, 23). Крім того, 30.08.2024 за проживання ОСОБА_8 у гуртожитку було оплачено 4000,00 грн (а.с.24).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких основних обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні врахувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі .

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489/цс17.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає доведеними та підставними витрати позивачки на оплату навчання сина в сумі 30600,00 грн та оплату за проживання в гуртожитку в сумі 4000,00 грн, оскільки вони підтверджені відповідними квитанціями. Відтак зазначені витрати, понесені позивачкою, слід віднести до додаткових витрат на дитину, які підлягають розподілу між батьками з урахуванням обставин справи. Тобто з відповідача слід стягнути додаткові витрати на утримання сина в сумі 17300,00 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дочки, то згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує додаткової матеріальної допомоги у до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 і у постановах Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц та від 08.11.2018 у справі № 766/12242/16-ц.

Таким чином, СК України не передбачена можливість стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину. Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на повнолітню дитину ОСОБА_9 слід відмовити.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; жителя: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 17300,00 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий