ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/819/25 Справа № 183/7031/24 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку,

- за апеляційною скаргою Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика»,

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

05.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Державного геофізичного підприємства «Украгеофізика», Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція ДГП «Украгеофізика», в якому просила стягнути з Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на ії користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, що виникла станом на 11 червня 2024 року в сумі 70 085,91 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.06.2024 року по 08.07.2024 року в сумі 37 056,61 грн., а разом 107 142,52 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 червня 2024 року по 31 липня 2024 року у розмірі 10 647 (десять тисяч шістсот сорок сім) гривень 66 копійок.

У решті позову відмовлено.

Стягнуто з Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.09.2024 року надійшла апеляційна скарга Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», в якій ставиться вимога про скасування рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивач пред`явила позов до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного підприємства «Укргеофізика», яка в силу ст. 95 ЦК України є відокремленим підрозділом Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» та не є юридичною особою, не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у цивільному процесі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

31.03.2025 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с. 93), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Надана суду копія наказу (розпорядження) № 43 про прийняття на роботу від 01 серпня 1989 року /а.с.6/, копії трудової книжки НОМЕР_1 /а.с.5/, свідчить, що ОСОБА_1 прийнята на роботу до Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» 01 серпня 1989 року.

Наказом (розпорядженням) Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 19 від 03 червня 2024 року /а.с.6, зворот/ ОСОБА_1 звільнено з ПО ІГМ техніка І кат. за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої заяви. Також суд звертає увагу, що підставою звільнення в трудовій книжці вказано: звільнено за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (Наказ № 19 від 03 червня 2024 року). На день звільнення посада позивача вказана, як «Технік І категорії Партії обробки інтерпретації геофізичних матеріалів».

Згідно з копіями довідок за підписами начальника та головного бухгалтера Експедиції від 01 липня 2024 року про доходи та про виплачену заробітну плату /а.с.8, 8, зворот/, станом на 26 червня 2024 року доходи у виді заробітку позивача становили: липень 2023 року 5725,18 грн, з яких виплачено 3 300,00 грн; серпень 2023 року 6 402,53 грн, з яких виплачено 4426,81 грн; вересень 2023 року 5 687,14 грн, з яких виплачено 2 500,00 грн; жовтень 2023 року 6 195,91 грн, з яких виплачено 2 437,79 грн; листопад 2023 року 6 111,99 грн, з яких виплачено 5 801,90 грн; грудень 2023 року 5 215,87 грн, з яких виплачено 2 745,31 грн; січень 2024 року 7 984,24 грн, з яких виплачено 2 783,28 грн; лютий 2024 року 7 194,39 грн, з яких виплачено 0,00 грн; березень 2024 року 8 694,74 грн, з яких виплачено 1 580,00 грн; квітень 2024 року 5 895,58 грн, з яких виплачено 8 768,93 грн; травень 2024 року 5247,24 грн, з яких виплачено 0,00 грн; червень 2024 року 17 787,86 грн, з яких виплачено 0,00 грн. Загалом за період липень 2023 року червень 2024 року нараховано доходів у розмірі 88 142,67 грн, з яких виплачено 34 344,02 грн.

При цьому, згідно з копією довідки Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 137 від 17 червня 2024 року, підписаної начальником Придніпровської ГРЕ В`юнова С. І. дійсно працювала в Придніпровській ГРЕ на посаді техніка І кат. та заборгованість Придніпровської ГРЕ по заробітній платі перед нею станом на 11 червня 2024 року становить 70 085,91 грн /а.с.10/.

01 серпня 2024 року Державним геофізичним підприємством «УКРГЕОФІЗИКА» подано у копії платіжну інструкцію № 407 від 31 липня 2024 року, згідно з якою з рахунку платника ПГРЕ ДГП «Укргеофізика» на рахунок отримувача - АТ «УКРСИББАНК» НОМЕР_2 перераховано кошти у розмірі 70 085,91 грн з призначенням платежу: заробітна плата та аванси за лютий 2023 року червень 2024 року ПГРЕ ДГП «Укргеофізика» згідно відомості № 47 /а.с.26/.

31 липня 2024 року АТ «Укрсиббанк» виконано відомість від 31 липня 2024 року про нарахування коштів № 47, згідно з якою ПГРЕ ДГП «Укргеофізика» перерахована заробітна плата та аванси за лютий 2023 року червень 2024 року на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) НОМЕР_2 в розмірі 70 085,91 грн, про що свідчить надана суду копія відомості № 47 з відміткою банку про виконання /а.с.27/.

Таким чином убачається наявність спору щодо стягнення заборгованості внаслідок невиплати заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Вирішуючи спір, суд ураховує таке.

Щодо заборгованості з заробітної плати.

Так, позивачем поданою довідкою Придніпровської геофізичної розвідувальної експедиції Державного геофізичного підприємства «УКРГЕОФІЗИКА» № 7 від 17 червня 2024 року, відомостями про дохід та про виплату заробітної плати № 155 від 01 липня 2024 року доведено, що заборгованість Придніпровської ГРЕ по заробітній платі перед нею станом на 11 червня 2024 року становить 70 085,91 грн.

Водночас наданими відповідачем-1 доказами доведено, що після звернення позивача з позовом та під час розгляду справи заборгованість із заробітної плати перед позивачем сплачена відповідачем-2 31 липня 2024 року. Позивачка не оскаржила докази на підтвердження факту отримання нею заробітної плати, відповідь на відзив не подала.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позову відсутні підстави для його задоволення через добровільне, однак не своєчасне, виконання відповідачем-2 обов`язку зі сплати заробітної плати позивачеві.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Суд зауважує, що відповідачами не надано робочого графіку позивачки, графіку роботи підприємства. У свою чергу, позивачкою не доведено, як кількість, так і тривалість її роботи у понаднормовий час, періоди перебування у тимчасовій непрацездатності, відпустках. Позивачка у позові вказує, що у вказаний період вона працювала. У відзиві такі посилання відповідачем-1 не спростовані, як не спростовано і наданій позивачкою розрахунок середнього заробітку, його складові, обставини щодо нарахування сум, включених у заробіток позивачки. Відповідачем-2 право на подання відзиву не реалізовано.

Таким чином, з урахуванням положень пунктів 2 та 8 Порядку № 100 суд висновує, що середня заробітна плата позивачки, яка використовується при обрахунку середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні повинна бути обрахована від виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому позивачку звільнено (червню 2024 року), та які є останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи позивачки, тобто за травень та квітень 2024 року. Так, згідно з наданою позивачкою довідкою, її дохід за вказані місяці роботи становив суму в розмірі 11 142,82 грн (квітень 2024 року 5 895,58 грн, травень 2024 року 5 247,24 грн). Кількість робочих днів за вказаний період 45 (22 та 23). Отже, середньоденна заробітна плата позивачки становить 247,62 грн (11 142,82 / 45).

При цьому суд ураховує, що позивачка просила стягнути середній заробіток за період з 01 червня 2024 року по 08 липня 2024 року. Однак, позивачку звільнено 03 червня 2024 року, остаточно заборгованість з заробітної плати відповідачем-1 сплачена 31 липня 2024 року, а норми ст. 117 КЗпП України, які передбачають стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, під час розгляду судом трудових спорів превалюють над засадами диспозитивності.

Відтак, періодом, за який підлягає нарахуванню середній заробіток за час затримки розрахунку є 03 червня 2024 року (день звільнення) 31 липня 2024 року включно (день фактичної виплати усієї суми заробітної плати). Кількість робочих днів за вказаний період становить 43 робочих дні (20 у червні та 23 у липні). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 10 647,66 грн (247,62 грн * 43 робочих дні).

Таким чином позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача-2 на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість в розмірі 10 647,66 грн. У задоволенні іншої частини позову належить відмовити.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки ці висновки ґрунтуються на ретельному аналізу доказів, що є у матеріалах цивільної справи.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Положеннями ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Нормою ст.15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Положеннями ст.47 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст.116 КЗпП України, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

В свою чергу, нормою ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Відповідно до абзаців 1, 4, 5, 7 - 9 пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку. Для працівників з відрядною оплатою праці в разі відсутності оперативних даних для розрахунку заробітку за останній місяць розрахункового періоду він може замінюватися іншим місяцем, що безпосередньо передує розрахунковому періоду.

Згідно з абзацами 1, 3, 4 пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідальність за порушення законодавства про працю несе саме роботодавець, який є Придніпровська геофізична розвідувальна експедиція Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика».

Окрім цього, доводи апеляційної скарги спростовуються наступним.

01 серпня 2024 року Державним геофізичним підприємством «УКРГЕОФІЗИКА» подано у копії платіжну інструкцію № 407 від 31 липня 2024 року, згідно з якою з рахунку платника ПГРЕ ДГП «Укргеофізика» на рахунок отримувача - АТ «УКРСИББАНК» НОМЕР_2 перераховано кошти у розмірі 70 085,91 грн з призначенням платежу: заробітна плата та аванси за лютий 2023 року червень 2024 року ПГРЕ ДГП «Укргеофізика» згідно відомості № 47 (а.с.26).

Проте, періодом, за який підлягає нарахуванню середній заробіток за час затримки розрахунку є 03 червня 2024 року (день звільнення) 31 липня 2024 року включно (день фактичної виплати усієї суми заробітної плати). Кількість робочих днів за вказаний період становить 43 робочих дні (20 у червні та 23 у липні). Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 10 647,66 грн (247,62 грн * 43 робочих дні).

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: