Справа № 464/4570/24 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б. Р.
Провадження № 22-ц/811/3498/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 половину понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 77945 грн., з яких: 64200 грн. витрати на оплату освітніх послуг з навчання в Загальноосвітній школі І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова; 3770 грн. витрати на оплату матеріального забезпечення під час навчання в Загальноосвітній школі І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова; 9975 грн. витрати на харчування під час навчання у Загальноосвітній школі І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова, та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 69165 грн. 34 коп., з яких: 15090 грн. витрати на оплату освітніх послуг (навчання) у Львівському національному університеті імені Івана Франка; 2025 грн. 19 коп. витрати на оплату реєстраційного збору у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві; 18974 грн. 96 коп. витрати на оплату освітніх послуг (навчання) у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві; 111 грн. 31 коп. витрати на оплату за видачу студентського квитка у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві; 1441 грн. 98 коп. витрати на оплату курсів польської мови у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві; 30357 грн. 60 коп. витрати на оплату орендної плати та експлуатаційних зборів, пов`язаних з проживанням у м. Ряшеві. Крім того, просила стягнути 7512 грн. витрат на оплату послуг письмового перекладу.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що з 19 листопада 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Діти проживають разом із нею, а з відповідача стягуються аліменти на їх утримання, згідно із судовим наказом, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Однак, позивачка понесла додаткові витрати на утримання дітей, а саме: на оплату освітніх послуг з навчання дочки ОСОБА_5 в Загальноосвітній школі І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова, згідно з умовами договору про надання освітніх послуг №140468 від 30 червня 2023 року, та на оплату освітніх послуг (навчання) зі здобуття сином ОСОБА_6 вищої освіти на рівні бакалавр у Львівському національному університеті імені Івана Франка, вартість яких визначена згідно з умовами договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка №ЕКВ-121723 від 13 серпня 2023 року та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №ЕКБ-121723-ДОП, та, додатково, на оплату освітніх послуг зі здобуття ним освіти у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві (Республіка Польща), вартість яких визначена згідно з договором про надання освітніх послуг від 09 серпня 2023 року та умовами Положення про оплату за навчання та інші форми навчання у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту у Ряшеві від 27 травня 2023 року, а також пов`язаних із цим навчанням усіх супутніх витрат.

Зазначає, що відповідач в добровільному порядку не компенсував їй половину понесених додаткових витрат на дітей, тому такі підлягають стягненню з нього в судовому порядку.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6 у сумі 52911 грн. 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 7512 грн. витрат на оплату послуг письмового перекладу.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржили обидві сторони: відповідач ОСОБА_3 просив рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні, а позивач ОСОБА_4 просила рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач вважає рішення в оскаржуваній ним частині таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права і з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідач вважає, що позивачем не доведено існування обставин, приблизний перелік яких визначений статтею 185 СК України, які є особливими та які б були пов`язані чи могли бути пов`язані з розвитком певних здібностей сина та обумовили б необхідність його платного навчання за кордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти.

Звертає увагу, що син ОСОБА_6 , згідно договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка від 13 серпня 2023 року, був зарахований на навчання за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Економічна аналітика та бізнес-статистика» за спеціальністю «Економіка» і розпочав навчання у даному навчальному закладі.

Зазначає, що мотивів вступу на навчання у Вищу школу інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві, при тому, що сина вже було зараховано до Львівського національного університету ім. Івана Франка, позивачем не наведено, як і не наведено мотивів вибору даного освітнього закладу та узгодження вартості навчання, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Наголошує, що позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що між ними були узгоджені питання щодо навчання сина за кордоном, і таких доказів під час судового розгляду даної справи не здобуто.

За таких обставин, вважає, що позивач самостійно відповідає за ризики, пов`язані з понесенням додаткових витрат на навчання сина за кордоном, оскільки понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного з батьків, в даному випадку позивача ОСОБА_4 .

Покликаючись на висновки Верховного Суду, зазначає, що наявні в матеріалах справи скріншоти не є належним доказом того, що вибір навчального закладу та умови навчання, зокрема, питання оплати, були погоджені з ним, як із батьком дитини, відтак, висновок суду в цій частині є хибним.

Окрім того, зазначає, що судом першої інстанції не враховані висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 10 жовтня 2019 року у справі №638/13860/16-ц та від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19, щодо застосування відповідних норм матеріального права, зокрема, про те, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Позивач ОСОБА_4 вважає оскаржуване нею рішення в частині відмови у задоволенні позову незаконним та необгрунтованим, прийнятим з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи.

Позивач не погоджується з висновками суду про недоведеність заявлених нею позовних вимог в цій частині.

Зокрема, позивач зазначає, що висновок суду першої інстанції про неузгодження між нею та відповідачем питання щодо навчання дочки в приватній школі, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки сам відповідач у судовому засіданні 22 липня 2024 року визнав ту обставину, що він погоджував навчання доньки в Загальноосвітній школі І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова, в тому числі за останній рік.

Окрім того, звертає увагу на переписку між нею та відповідачем, яка відбулась 29 червня 2024 року і підтверджує надання відповідачем згоди на укладення договору про навчання доньки у приватній школі.

Наведене, на переконання позивача, свідчить, що обрання навчального закладу для доньки здійснювалося обома батьками спільно, проти навчання доньки у платному приватному закладі відповідач не заперечував, більше того, відповідач укладав договір про надання освітніх послуг стосовно навчання доньки в 6-му класі та ініціював навчання в цьому ж закладі у наступному навчальному році.

Також позивач наголошує на переписці між нею та відповідачем 17 липня 2023 року, яка свідчить про те, що відповідач сам рекомендував навчання сина у Львівському національному університеті імені Івана Франка на економічному факультеті і рішення про навчання батьками приймалось спільно.

Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми статті 185 СК України, оскільки здобуття неповнолітньою дитиною вищої освіти, очевидно, є розвитком здібностей дитини, а тому такі витрати є додатковими витратами, які до досягнення повноліття повинні нестися батьками.

Вказує, що для встановлення дійсних обставин справи суду апеляційної інстанції потрібно повторно дослідити та оцінити переписку між позивачем та відповідачем від 17 липня 2023 року та пояснення відповідача, які містяться в технічному записі судового засідання від 22 липня 2024 року.

13 грудня 2024 року позивач ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , в якому заперечила доводи та вимоги апелянта.

В свою чергу, 27 грудня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_4 , в якому просив апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог залишити без змін.

Заслухавши пояснення сторін в підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19 листопада 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 липня 2023 року (а.с.9, 19-20 т.1).

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11, 12 т.1).

Діти проживають разом із позивачкою ОСОБА_4 (а.с.24 т.1).

Згідно із судовим наказом Сихівського районного суду м. Львова від 19 липня 2023 року (а.с.21 т.1), з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 липня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_3 сину сторін ОСОБА_6 виповнилось 18 років.

Відповідно до договору про навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка №ЕКВ-121723-ДК від 13 серпня 2023 року, який укладений з позивачкою ОСОБА_4 , як законним представником, син сторін ОСОБА_6 навчається у вказаному навчальному закладі (а.с.47-50 т.1).

Згідно довідки Львівського національного університету імені Івана Франка №1576 від 31 травня 2024 року (а.с.51 т.1), ОСОБА_6 є студентом 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр, денної форми здобуття освіти економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка ІV рівня акредитації, за спеціальністю 051 Економіка; навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб згідно наказу №2642 від 14 серпня 2023 року; термін навчання: з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року.

Згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями від 11 серпня 2023 року та 31 січня 2024 року, ОСОБА_4 сплатила на рахунок Львівського національного університету імені Івана Франка за навчання сина 30180 грн. (а.с.52, 53 т.1).

Також, відповідно до рішення приймальної комісії колегіуму прикладної інформатики Вищої школи інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві (Республіка Польща) від 08 серпня 2023 року (а.с.62 т.1), зараховано та внесено до списку студентів ОСОБА_6 на 1-ий курс навчання за напрямком: Інформаційні технології, денної форми навчання.

Витрати позивача склали: по оплаті 27 липня 2023 року реєстраційного збору за ОСОБА_6 у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві у розмірі 4052 грн. 38 коп. (385 польських злотих, згідно з курсом АТ КБ «Приватбанк» на день платежу), визначеного згідно з умовами Положення про оплату за навчання та інші форми навчання у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в Ряшеві від 27 травня 2023 року; по оплаті 27 липня 2023 року, 31 жовтня 2023 року та 16 січня 2024 року освітніх послуг на загальну суму 40479 грн. 73 коп. (4200 польських злотих, згідно з курсом АТ КБ «Приватбанк» на день платежу), вартість яких визначена згідно з договором про надання освітніх послуг від 09 серпня 2023 року та умовами названого вище Положення; по оплаті 21 вересня 2023 року за студентський квиток в розмірі 222 грн. 62 коп. (22 польських злотих, згідно з офіційним курсом НБУ на день подання позовної заяви); по оплаті 21 вересня 2023 року за курс польської мови у Вищій школі інформаційних технологій та менеджменту в розмірі 2883 грн. 97 коп. (285 польських злотих, згідно з офіційним курсом НБУ на день подання позовної заяви); по оплаті орендної плати та експлуатаційних зборів, пов`язаних з проживанням ОСОБА_6 в м. Ряшеві у період з 01 вересня 2023 року по 31 березня 2024 року, за договором оренди житла від 01 вересня 2023 року, на загальну суму 6000 польських злотих, що на день подання позову, згідно з офіційним курсом НБУ, становить 60715 грн. 20 коп.

Вказані витрати понесені позивачкою і підтверджені нею письмовими доказами (а.с.54-135 т.1).

30 червня 2023 року між ТОВ «Школа вільних та небайдужих» і ОСОБА_4 , як матір`ю дитини, укладено договір про надання освітніх (платних) послуг з навчання ОСОБА_5 , на підставі якого дитину зараховано на навчання до 7 класу Загальноосвітньої школи І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова (а.с.30-36 т.1).

У договорі зазначено, що ОСОБА_4 виступає від імені обидвох батьків.

Згідно з п.4.1 цього договору та внесених до нього змін додатковою угодою №1 від 01 січня 2024 року (а.с.39 т.1), вартість надання освітніх послуг у 2023 2024 навчальному році складає 128400 грн. без ПДВ.

Згідно з п.4.2 договору, завдаток у розмірі 13600 грн. підлягає оплаті впродовж п`яти робочих днів з дати підписання цього договору, а решта суми до 01 березня 2024 року.

За умовами п.4.3 договору, крім вартості навчання, в обов`язковому порядку сплачується: платіж на матеріальне забезпечення у розмірі 7540 грн. без ПДВ, як компенсацію придбання навчальних, робочих та витратних матеріалів (підручників, робочих зошитів, канцтоварів тощо) та форми, яка є обов`язковою; платіж за харчування учня в розмірі 22400 грн. без ПДВ, що є вартістю відшкодування послуг харчування на весь період навчання, та оплачується згідно виставленого рахунку в наступному порядку: 9600 грн. протягом п`яти робочих днів з дати підписання цього договору; 12800 грн. у період з 02 по 15 січня 2024 року.

Вказані витрати на навчання дочки у приватній школі оплачені позивачем, згідно з договором, та підтверджені документально (а.с.40-46 т.1).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Правовий аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі №761/27222/20 та від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19).

В постанові від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 Верховний Суд погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про те, щоб стягнути додаткові витрати на навчання дитини у приватному навчальному закладі, оскільки обрання навчального закладу здійснювалося обома батьками.

Також Верховний Суд вказав, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, за наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі №336/1488/19).

Ураховуючи наведені вище норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, колегія суддів доходить висновку про те, що законними та обгрунтованими є вимоги позивача ОСОБА_4 про відшкодування їй відповідачем половини понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 77945 грн., оскільки вибір платного навчального закладу Загальноосвітньої школи І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова, обирався спільно обома батьками, що визнали сторони в судовому засіданні апеляційного суду і, додатково, підтверджується наявним в матеріалах справи договором від 10 серпня 2022 року, укладеним між ТОВ «Школа вільних та небайдужих» та батьком дитини відповідачем ОСОБА_3 (а.с.173-179 т.1), про надання освітніх (платних) послуг з навчання ОСОБА_5 , на підставі якого дитину вперше було зараховано на навчання у вказаний навчальний заклад до 6 класу Загальноосвітньої школи І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова, та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 15090 грн. витрати на оплату освітніх послуг (навчання) у Львівському національному університеті імені Івана Франка.

При цьому, вимога позивачки про відшкодування витрат на оплату освітніх послуг на навчання сина за кордоном в Республіці Польща, не може бути задоволена, оскільки документально підтверджено можливість проходження сином навчання в державних закладах освіти Львівському національному університеті імені Івана Франка, в якому він продовжує навчання на даний час, позаяк, навчання в м. Ряшеві Республіки Польща припинив.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення даного спору, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 , а саме: в частині стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених нею додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 77945 грн. за договором про надання освітніх послуг з навчання у 7 класі Загальноосвітньої школи І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 15090 грн. по оплаті освітніх послуг з навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка. Решта вимог позивачки є безпідставними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог позивачки про стягнення додаткових витрат по оплаті освітніх послуг на навчання сина за кордоном, не підлягає задоволенню вимога позивачки про стягнення витрат на письмовий переклад документів.

Відповідно до статті 141 ЦПК України та з урахуванням звільнення позивачки згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, а також наслідків розгляду справи апеляційним судом часткове задоволення позову (63%), відповідач мав би сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1390 грн. 19 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а оскільки він сплатив судовий збір у розмірі 1453 грн. 44 коп., то судовий збір в розмірі 63 грн. 25 коп. необхідно компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по оплаті освітніх послуг з навчання в 7 класі Загальноосвітньої школи І та ІІ ступеня «Школа вільних та небайдужих» міста Львова у розмірі 77945 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по оплаті освітніх послуг (навчання) у Львівському національному університеті імені Івана Франка в розмірі 15090 (п`ятнадцять тисяч дев`яносто) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 63 (шістдесят три) гривні 25 (двадцять п`ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 березня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич