ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/2269/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: визнання права власності
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Негрей Олександра Михайловича на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності на житло,

в с т а н о в и в :

11 листопада 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання права власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв.м.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року позовну заяву - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, в строк не більше п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки.

При цьому, позивачу було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків в строк, визначений судом, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Позивачем ОСОБА_3 копія ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 була отримана 17.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Негреєм О.М. ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 була отримана 14.11.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

20 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Негрея О.М. до суду надійшла заява про звільнення від сплати судового збору позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року позов повернуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Негрей Олександр Михайлович в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою.

Зауважив, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи з 06.06.2024 р. довічно, що підтверджується довідкою до акту МСЕК серії 12ААГ №903442, яка долучена до позовної заяви. Відповідно до п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, тобто, вона звільнена від сплати судового збору. Отже, повернення позову ОСОБА_1 є протиправним та таким, що суперечить ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Позивачем ОСОБА_3 на підтвердження сплати судового збору було надано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору.

Зазначив, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), з 17.09.2022 по даний час Куп`янська територіальна громада Харківської області ( НОМЕР_1 ) є територію можливості бойових дій, а в період з 24.02.2022 до 09.09.2022 тимчасово окупованої російською федерацією території України. 02.09.2024 ОСОБА_1 здійснила через «Дію» Повідомлення про факт пошкодження

майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначено, що вибиті 3 вікна. 4 дверей, лоджія, залита вся квартира, стіни, стеля, меблі, постіль. Щоб отримати компенсацію від держави за програмою "є-Відновлення". Тобто, для проведення оцінки необхідно бачити квартиру, що оцінюється.

Вказав, що відповідно до Європейського суду з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише

містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу судді скасувати.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_3 було заявлено вимоги майнового характеру, але не зазначено ціну позову, тому позивач має виправити цей недолік. Оскільки згодом позивачем згодом цей недолік не було виправлено, - суд своєю ухвалою від 10 лютого 2025 року позовну заяву визнав неподаною та повернув її позивачу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Суд першої інстанції вказав, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Ціна позову має значення для визначення розміру збору. Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2024 року встановлено у сумі 3 028 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна вимога майнового характеру це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. За змістом ч.2 ст. 16 ЦК України такі вимоги можуть бути заявлені, зокрема, у формі позову про визнання права, примусового виконання обов`язку в натурі. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

За змістом пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається - у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається із позову, предметом спору зазначено об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно матеріалів справи позивачами не зазначено ціну позову у поданій до суду позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2-ої групи (а.с.12 на звороті), а отже відповідно до п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, тобто, вона звільнена від сплати судового збору.

Як вбачається, з платіжної інструкції № від 01.11.2024 позивачем ОСОБА_3 при подачі позовної заяви, сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с.14)

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 року позовну заяву - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, в строк не більше п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали усунути недоліки.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду виходив з того, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, зокрема через неналежну сплату судового збору (не надано звіт оцінювача щодо вартості спірного нерухомого майна для вирахування судового збору).

Позивачем ОСОБА_3 копія ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 була отримана 17.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Негреєм О.М. ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.11.2024 була отримана 14.11.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

20 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Негрея О.М. до суду надійшла заява про звільнення від сплати судового збору позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року позовну заяву повернуто позивачам.

Отже, суд не вирішив заяву про звільнення від сплати судового збору позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та не надав їм строк для усунення недоліків, а одразу постановив ухвалу про повернення позову.

Одночасна відмова в задоволенні клопотання про зменшення суми судового збору (звільнення від його сплати) та визнання неподаною і повернення апеляційної скарги чи іншого процесуального звернення (у разі коли таке клопотання заявлено не в апеляційній скарзі, а в заяві про усунення недоліків) є невиправданим, оскільки в разі відмови в задоволенні клопотання про зменшення суми судового збору суд може продовжити заявнику строк для сплати судового збору. Тому в таких випадках суд має продовжити строк на усунення недоліків, а не одразу повертати позов позивачеві.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Суд вказавши у ухвалу суді від 14.11.2024 на те, що зазначена позивачем ціна позову не підтверджується матеріалами позову, суд вважав, що судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Проте, ухвала суду про залишення позову без руху не містить конкретної суми судового збору, яку він повинен доплатити, а відсутність зазначеної інформації позбавила його можливості виконати вимоги ухвали.

З метою забезпечення безперешкодного доступу до правосуддя цивільним процесуальним законодавством чітко регламентовані підстави та порядок залишення позову без руху. Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 185 ЦПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити ( доплатити).

При цьому суд не зважив на приписи частини 2 статті 176 ЦПК України, відповідно до яких, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Поставивши під сумнів відповідність визначеної позивачем ціни позову дійсній вартості квартири, суд не виконав обов`язку щодо визначення розміру судового збору, а запропонував позивачеві зазначити ціну позову з урахуванням іншої вартості спірного майна, без належного обґрунтування своєї незгоди зі сплаченою сумою судового збору.

Суд першої інстанції залишив поза увагу положення частини другої статті 176 ЦПК України, згідно якої якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Крім того, суд по суті не вирішив клопотання позивачів про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване тим, що позивачем є особою інвалідності 2-ої групи, а позов стосується необхідності отримання грошової компенсації за нерухоме майно, яке ушкоджене внаслідок російської збройної агресії, з урахуванням п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір.»

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, припустився надмірного формалізму, так як вартість спірної квартири може бути встановлена при вирішенні справи. Крім цього, суд не зазначив, в чому полягає перешкода у вирішенні справи через не зазначення ціни позову.

Враховуючи, що позивачем визначено ціну позову, додано до суду документи, які підтверджують сплату судового збору, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви внаслідок невиконання позивачем вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а викладені в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху мотиви є такими, що не відповідають положенням цивільного процесуального законодавства, тому невиконання позивачем зазначених в цій ухвалі вимог не може бути підставою для повернення позовної заяви як неподаної.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що порушення норм процесуального права призвело до постановлення судом помилкової ухвали, ця ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 382, 383, 384, 389 України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Негрей Олександра Михайловича задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.