Справа № 127/2-911/2011
Провадження № 22-ц/801/789/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 рокуСправа № 127/2-911/2011м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Шемети Т. М.,

за участі секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою її представником адвокатом Івачковським Вячеславом Вікторовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, постановлену у цій справі 05 лютого 2025 року у м. Вінниці суддею Бойком В.М.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у даній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що 20.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення за вищевказаним позовом. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року в сумі 479 078,07 грн, 120 грн, ІТ3 та 1700 грн судового збору. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а саме: квартиру АДРЕСА_1 , частини якої належить ОСОБА_4 , а частини якої належить ОСОБА_1 , що складається з коридорів 80-1, 80-7, житлових кімнат 80-2,80-3, 80-4, житловою площею 38,5 кв.м., кухні 80-5, санвузла 80-6, кладової 80-8, частин підвалу під сарай площею 5,8 кв.м. Загальна площа квартири АДРЕСА_2 - 65,3 кв.м.

08.08.2011 року судом було видано виконавчі листи № 2-911-1011, за якими приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавчі провадження № 63145868, № 63928253, № 63164896, які не закінчені та перебувають на виконані.

Разом з тим, 27.04.2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові право грошової вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року позичальником за якими є ОСОБА_1

27.04.2023 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення прав за договором іпотеки, згідно з умовами якого новий іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/50272 від 31.07.2007 року та Договір іпотеки без номеру від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року.

Також 27.04.2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» було укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов яких іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/50272 від 31.07.2007 року, Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року.

03.05.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові право грошової вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року позивальником за якими є ОСОБА_1

03.05.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, згідно з умовами яких іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035. 43/50272 від 31.07.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого с первісний кредитор), як іпотекодержателем та ОСОБА_5 , яка є майновим поручителем, ОСОБА_6 , як іпотекодавцями, та посвідчений 31.07.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстровим номером 4378; Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор), як іпотекодержателем та ОСОБА_5 , яка є майновим поручителем, ОСОБА_6 , як іпотекодавцями, та посвідчений 14.04.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстровим номером 2310. За договором про відступлення права вимоги заявник, новий кредитор одержав право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов?язань. До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов?язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з п.1 Договору Банк (первісний кредитор) передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належало попереднім стягувачам. Заявник сплатив первісному кредитору ціну права вимоги, а тому став кредитором ОСОБА_1 .

Пославшись на викладені обставини, заявник просив замінити стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ОСОБА_3 у виконавчих провадженнях № 63145868, № 63928253, № 63164896.

05.02.2025 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження у даній цивільній справі відмовлено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Івачковського В.В., посилаючись на необґрунтованість, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її заяву задовольнити.

Зокрема скаржник посилається на те, що внаслідок укладення договору відступлення права вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав за договорами іпотеки відбулась заміна кредитора, а саме ОСОБА_3 набула статусу нового кредитора/стягувача з примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.04.2011 року у цій справі.

Разом з тим, на адресу апеляційного суду від боржника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

В заперечення проти апеляційної скарги вказує, що подана заява про заміну сторони виконавчого провадження у даній цивільній справі є спробою застосувати схему рейдерських дій по захопленню нерухомого майна. ОСОБА_1 , переконана, що засвідчення приватним нотаріусом Київського міського територіального округу Черленюх Л.В. переходу права вимоги до ОСОБА_3 є незаконним.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці ухвалено рішення за вищевказаним позовом. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року в сумі 479 078,07 грн, 120 грн, ІТ3 та 1700 грн судового збору. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а саме: квартиру АДРЕСА_1 , частини якої належить ОСОБА_4 , а частини якої належить ОСОБА_1 , що складається з коридорів 80-1, 80-7, житлових кімнат 80-2,80-3, 80-4, житловою площею 38,5 кв.м., кухні 80-5, санвузла 80-6, кладової 80-8, частин підвалу під сарай площею 5,8 кв.м. Загальна площа квартири АДРЕСА_2 - 65,3 кв.м. (т. 1 а.с. 124-125).

08.08.2011 року судом було видано виконавчі листи № 2-911-1011, за якими приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавчі провадження № 63145868, № 63928253, № 63164896, які не закінчені та перебувають на виконані (том 3 а.с. 29-39).

27.04.2023 року між АТ « Райффайзен Банк»» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові право грошової вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року позичальником за якими є ОСОБА_1 (том. 3 а.с. 5-9).

27.04.2023 року між АТ « Райффайзен Банк»» та АТ «Оксі Банк» було укладено Договір відступлення прав за договором іпотеки, згідно з умовами якого новий іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/50272 від 31.07.2007 року та Договір іпотеки без номеру від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року (том 3 а.с. 10-12).

27.04.2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» було укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов яких іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/50272 від 31.07.2007 року, Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року (том 3 а.с. 13-20).

03.05.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредиторові право грошової вимоги, що належить первісному кредитору за кредитним договором № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року позивальником за якими є ОСОБА_1 (том 3 а.с. 21-26)

03.05.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, згідно з умовами яких іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за наступними договорами іпотеки: Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035. 43/50272 від 31.07.2007 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого с первісний кредитор), як іпотекодержателем та ОСОБА_5 , яка є майновим поручителем, ОСОБА_6 , як іпотекодавцями, та посвідчений 31.07.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстровим номером 4378; Договір іпотеки без номера від 31.07.2007 року до кредитного договору № 014/035-43/60180 від 14.04.2008 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є первісний кредитор), як іпотекодержателем та ОСОБА_5 , яка є майновим поручителем, ОСОБА_6 , як іпотекодавцями, та посвідчений 14.04.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. за реєстровим номером 2310. За договором про відступлення права вимоги заявник, новий кредитор одержав право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов?язань. До нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов?язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з п.1 Договору Банк (первісний кредитор) передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належало попереднім стягувачам. Заявник сплатив первісному кредитору ціну права вимоги, став кредитором за якими є ОСОБА_1 (а.с. 27-28).

Відмовляючи у задоволенні згаданої вище заяви ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, зокрема за кредитним договором, оскільки такі надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або інші установи, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа.

Однак із такими висновками суду першої інстанції неможливо погодитись з огляду на таке.

Згідно із ст. 129 Конституції України та ст. 2 ЦПК України однією з основних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, п. п. 1 і 2 частини ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків сторони, яка вибула.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд перевіряє наявність правонаступництва у цивільних відносинах.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, через що припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 та висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.

За таких обставин та неведеного правового регулювання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача ПАТ «Райффайзен банк Аваль» на його правонаступника ОСОБА_3 оскільки, що хоч і фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, однак предметом судового розгляду у даному випадку є заява про заміну сторони виконавчого провадження, а не оспорювання договору про відступлення прав вимоги.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що укладені 03.05.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «АЙКВІТАС» та ОСОБА_3 договір відступлення права вимоги за кредитним договором та договір відступлення прав за договорами іпотеки у визначеному законом порядку недійсним визнаний не був, а учасники справи не заявляли вимог про недійсність (нікчемність) даних договорів.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення, або в силу прямої вказівки закону.

З наведеного виходить, що в матеріальних правовідносинах ОСОБА_3 є правонаступником ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (п. 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші умови договору притаманні як договору відступлення права вимоги, так і договору факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату, тобто позики або кредиту) попередньому кредитору, відсутні і підстави вважати такий правочин договором факторингу, а не договором відступлення права вимоги (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19).

Таким чином, суд першої інстанції вдався до оцінки договору відступлення прав за договорами відступлення права вимоги за кредитним договором та за договорами іпотеки, не врахувавши, що відповідно до вимог ст. 204 ЦК України дійсність договору презюмується.

Крім того, місцевий суд ототожнив суть договору факторингу та договору відступлення права вимоги (цесії), що випливає з його помилкових висновків про неможливість заміни кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги, у контексті правовідносин, що склалися.

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 дійшов висновку, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст. 204 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що за обставинами справи, що переглядається, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником адвокатом Івачковським Вячеславом Вікторовичем, задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача Приватне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» у виконавчих провадженнях № 63145868, № 63928253, № 63164896 з примусового виконання виконавчих листів № 2-911-2011, виданих 08 серпня 2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20 квітня 2011 року у справі 2-911/2011 за позовом Приватного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на його правонаступника ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. С. Панасюк

Т. М. Шемета