Провадження № 2/205/1291/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

за участю представника Міністерства юстиції України Бобровської К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Міністерства юстиції України, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року представник позивача адвокат Юрченко А.В. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 25.07.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було припинено у березні 2022 року. ОСОБА_3 , до спливу 10-місячного строку з моменту розірвання шлюбу, народила дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відомості про батька у свідоцтві про народження дитини внесені не були. Факт народження Аделіни засвідчено ВРАЦС м. Лейпциг під номером НОМЕР_1 . З серпня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у фактичних шлюбних відносинах та ведуть спільне господарство. Представник позивача зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене, представник позивача звертається до суду та просить визнати ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести зміни до актового запису № G 119/2024 від 09.01.2024 року, складеного органом реєстрації актів цивільного стану у місті Лейпциг, Німеччина, про народження ОСОБА_5 , а саме:

- зазначити відомості про батька, вказавши ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 ;

- замінити прізвище дитини ОСОБА_5 , з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Юрченко А.В. направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 письмово просив судове засідання провести за його відсутності, оскільки наразі він перебуває у складі Збройних Сил України. Позовні вимоги визнав у повному обсязі. Підтвердив, що шлюбні стосунки із ОСОБА_3 припинені з березня 2022 року. Зазначив, що від представника позивача він отримав копію висновку ДНК-експертизи від 06.02.2025 року, проти його доручення до матеріалів справи не заперечує.

Представник третьої особи Міністерства юстиції України Олєнікова О.Г. надала до суду письмові пояснення у яких не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Пояснила суду, що від фактичних шлюбних відносин із позивачем вона, перебуваючи за кордоном, народила доньку ОСОБА_8 , однак батьківство позивача щодо дитини не може бути визнане в досудовому порядку, оскільки на момент народження дитини не минуло 10 місяців з моменту розірвання шлюбу між нею та відповідачем по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 з 25.07.2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10), який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2023 року було розірвано (а.с. 14-15).

Батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

У копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 09.01.2024 року Віділом РАЦС м. Лейпциг, реєстраційний номер G 119/2024, зазначено відомості лише про матір ОСОБА_3 , що підтверджується копією нотаріально посвідченого перекладу (а.с. 12-13).

Матеріали справи містять також копії нотаріально посвідченого перекладу: свідоцтва про визнання батьківства з заявою матері про згоду (а.с. 16-17), свідоцтва про спільну батьківську відповідальність (а.с. 18-19), посвідки на проживання (дозвіл на перебування) виданої на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 21-23).

До матеріалів справи також долучено нотаріально посвідчений переклад висновку ДНК-експертизи щодо походження дитини від 06.02.2025 року, яка була проведене у м. Лейпциг, Німеччина, з якого вбачається, що ймовірність батьківства позивача ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99,999999% (а.с. 161-168).

Надаючи правову оцінку обставинам, що склались між сторонами, суд зазначає на наступне.

Згідно із ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Положеннями ч. 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно із ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Як висловився Європейський суд з прав людини в рішенні «М.Т. проти України» (заява № 950/17) від 19.03.2019 року, біологічного батька не можна повністю виключати з життя дитини, якщо не існують відповідні підстави це зробити, які стосуються найкращих інтересів дитини.

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "KALACHEVA v. RUSSIA", заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно нотаріально посвідченого перекладу висновку ДНК-експертизи щодо походження дитини від 06.02.2025 року, яка була проведене у м. Лейпциг, Німеччина, ймовірність батьківства позивача ОСОБА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 99,999999% (а.с. 161-168).

Верховний Суд у постановах від 23.10.2019 року, справа № 382/2559/15-ц, та від 19.09.2018 року, справа № 761/10732/16-ц, дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,99999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним той факт, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, матеріали справи містять заяву відповідача ОСОБА_2 у якій він позовні вимоги визнав.

Положеннями ч. 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У відповідності до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ст. 145 Сімейного кодексу України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 передбачено, що, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Суд вважає за можливе ім`я та по батькові дитини не змінювати, оскільки стороною позивача відповідних вимог заявлено не було. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що по батькові дитини у відповідних документах зазначено « ОСОБА_10 ».

Вимогами ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, а також те, що обставини, на які посилалася позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги позивача є доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При зверненні до суду стороною позивача сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., проте представник позивача у своїй заяві не просила стягувати судові витрати із відповідача, тому судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 5, 121, 122, 125, 128, 134, 145 СК України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 206, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису № G 119/2024 від 09.01.2024 року, складеного органом реєстрації актів цивільного стану у місті Лейпциг, Німеччина, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- зазначити відомості про батька, вказавши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- замінити прізвище дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », ім`я та по батькові дитини залишити без змін.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору у загальному розмірі 1 211,20 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа Міністерство юстиції України, , м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13.

Повний текст рішення буде складено 03 квітня 2025 року.

Суддя: Федотова В.М.