Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Гефнер К.-С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем та зміну черговості одержання права на спадкування, -

учасники провадження:

представника позивача - Буришин В.В.,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Буришин В.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем та зміну черговості одержання права на спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , з яким позичка проживала в цивільному шлюбі. На момент смерті ОСОБА_8 на праві власності належало нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира у АДРЕСА_1 ; та частка у трьохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

В межах строку визначеного законом на прийняття спадщини, а саме, 23.02.2024 позивач направила в Першу Ужгородську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. 01.07.2024 позивачка повторно надіслала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак, 17.07.2024 нотаріусом надано відповідь позивачу у якій роз`яснено, що оскільки вона не перебувала у шлюбі зі спадкодавцем, оформлення права на спадкове майно можливо встановити в судовому порядку.

У позовній заяві позивачка стверджує, що починаючи з 2007 року проживала зі спадкодавцем ( ОСОБА_8 ) до моменту смерті останнього (більше 16 років) однією сім`єю як чоловік і дружина. У цивільному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 . Під час спільного проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, забезпечували побут, навчання та виховання сина. Сім`я проживала у квартирі батька спадкодавця ОСОБА_9 у АДРЕСА_1 , яку згодом успадкував ОСОБА_8 . З 2020 року сім`я тимчасово переїхала на проживання в місто Київ у зв`язку з прийняттям сина до клубу «Динамо Київ».

У 2023 році ОСОБА_8 занедужав та тричі проходив стаціонарне лікування. У цей час позивачка піклувалась про стан його здоров`я, оплачувала лікування.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

25.07.2024 року представником позивача - адвокатом Буришиним В.В., на виконання вимог, зазначених в ухвалі суду від 22.07.2024 року, подано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 01.08.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

27.08.2024 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Буришиним В.В. подано клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати із Першої Ужгородської державної нотаріальної контори спадкову справу №190/23 заведену за наслідками відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 29.08.2024 клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнено частково, витребувано від Першої Ужгородської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №190/23 заведеної за наслідками відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09.09.2024 на виконання ухвали суду від 29.08.2024, Державним нотаріусом Ластівка А.В., надано належним чином засвідчену копію спадкової справи №190/23 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

20.09.2024 та 22.10.2024 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Буришиним В.В. подано клопотання про приєднання доказів по справі.

22.10.2024 представником позивача подано клопотання про залучення у якості співвідповідачів у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 29.1.2024 клопотання представника позивача задоволено та залучено в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

27.01.2025 відповідачка ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила прийняти документи по справі.

Ухвалою суду від 18.02.2025 закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Буришина В.В., про виклик свідків.

07.04.2025 адвокатом Буришин В.В. подано письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки такі не змогли з`явитись у судове засідання.

Відповідач ОСОБА_3 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , Перша Ужгородська державна нотаріальна контора. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Буришин В.В. підтримав позов та просив його задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачка в останній час не проживала зі спадкодавцем, матеріальну допомогу, яку він потребував у зв`язку з хворобою, не надавала, догляд за ним не здійснювала. Вважають, що оскільки вона не перебувала у шлюбі зі спадкодавцем, то і не має право на спадщину як дружина померлого.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представників, заперечення відповідачів, їх представника, покази свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Як установлено зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ужгороді.

З реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 367298901) встановлено, що ОСОБА_8 належала трикімнатна квартира в АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2 кв.м. (а.с.10-11). Крім того, як вбачається з довідки КП Ужгородської міської ради архітектурно-планувальне бюро від 17.06.2024 №211 ОСОБА_8 також належить частка у квартирі АДРЕСА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з розпорядженням №50 від 23.11.1994. Право власності на вказану квартиру також належить ОСОБА_2 - матері ОСОБА_12 та його сестрі ОСОБА_7 (а.с.14).

23 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори із нотаріальною заявою з проханням про видачу їй свідоцтва про право на спадщину (а.с.15-18).

01 липня 2024 року адвокат Буришин В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Першої Ужгородської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 , а в разі неможливості видачі - надати письмову відповідь (а.с.19-22).

Перша Ужгородська державна нотаріальна контора 17 липня 2024 року листом вих.№342/02-14 повідомила про порядок отримання спадщини відповідно до вимог ст.ст.1261, 1264 ЦК України, ст.74 СК України та необхідність звернутися до суду, оскільки спадкодавець з ОСОБА_1 не перебували в зареєстрованому шлюбі.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про де державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 (а.с.24-25).

Як вбачається з довідок відділу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та їх син ОСОБА_5 з 20.07.2017 року були зареєстровані та проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-27).

З довідок Ужгородської початкової школи «Первоцвіт» від 01.07.2024 №№01-28/98 та 01-28/99 встановлено, що ОСОБА_5 навчався у вказаному освітньому закладі і його батько ОСОБА_8 та мати брали активну участь у шкільному житті сина.

З довідки Ужгородського ліцею №8 встановлено, що ОСОБА_5 навчався у вказаному навчальному закладі з 2018 по 2020 р.р. 18.11.2020 вибув на навчання у місто Київ (а.с.30).

Факт спільного проживання як дружини та чоловіка ОСОБА_1 та ОСОБА_8 підтвердили у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх сусіди.

Як установлено з медичної документації (а.с.31-34) у період травень - жовтень 2023 року ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в ЗОКЛ ім.А.Новака з діагнозом Т28.2 Хімічний опік стравоходу та шлунку з ускладненням.

У підтвердження доводів позивача про те, що саме нею здійснювалась оплата за лікування ОСОБА_8 до суду надано платіжні інструкції (а.с.35-39) платником в яких зазначено ОСОБА_13 , а отримувачем коштів - ОСОБА_8 . Ці кошти, як стверджує позивачка, вона отримувала від здачі в оренду квартири по АДРЕСА_4 .

З матеріалів спадкової справи №190/2023 щодо майна померлого ОСОБА_8 , яка відкрита Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, встановлено, що така відкрита на підставі заяви ОСОБА_2 від 20.11.2023, матері спадкодавця. Із заявою про прийняття спадщини звернувся також ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - син спадкодавця від першого шлюбу. Відповідно державним нотаріусом А.В. Ластівкою видано два свідоцтва про право на спадщину. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2024 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві по 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є мати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 21.06.2024 спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві по 1/3 частки спадкового майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є мати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син ОСОБА_3 та син ОСОБА_5 (а.с.81-92).

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до змісту частин 1,2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Згідно зі змістом указаної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Згідно з ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто, такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №592/1045/18-ц (провадження №61-820св20), від 27 серпня 2020 року в справі №266/2391/16 (провадження №61-1300св20),від 01 березня 2021 року у справі №233/5990/18 (провадження №61-19232св19).

Тобто у Законі міститься вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеного тлумачення.

Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування.

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі №753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі №372/3988/20-ц.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Як установлено судом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ужгороді у віці 53 років, тобто він не є людиною похилого віку.

За дослідженої в судовому засіданні медичної документації слідує, що ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні в ЗОКЛ ім.А.Новака з діагнозом Т28.2 Хімічний опік стравоходу та шлунку з ускладненням у період травень - жовтень 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.31-34). Його стан поступово погіршився і він потребував стороннього лікування.

Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_6 - сестра померлого, стан здоров`я ОСОБА_8 поступово погіршувався і він потребував сторонньої допомоги. Оскільки у той час його співмешканка ОСОБА_1 з ним не проживала, вона була змушена доглядати брата, оплачувати лікування, спілкуватись з лікарями, годувати його тощо. Відповідач заперечує отримання коштів від ОСОБА_1 . Стверджує, що кошти, які вона використовувала на лікування брата це його зароблені кошти, лікарняні виплати та допомога з місця роботи. Після смерті брата вона здійснила його поховання власним коштом, у підтвердження чого надала суду довідку КП «Ужгородський комбінат комунальних підприємств» Ужгородської міської ради №269 від 14.11.2023. Також зазначила, що на поховання були використані кошти, які були зібрані колегами брата та передані їй.

Належних доказів на підтвердження того, що витрати на лікування здійснювались саме позивачкою, матеріали справи не містять. Як і не містять доказів того, що саме позивачка здійснювала догляд за спадкодавцем коли він захворів на тяжку хворобу і потребував сторонньої допомоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт здійснення над спадкодавцем опіки протягом тривалого часу, його матеріального забезпечення, що спростовує наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, які могли б бути підставою для зміни черговості спадкування згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України.

Отже, на думку суду, позивачка не довела належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких у неї могло виникнути право на спадкування за першою чергою, тому позовні вимоги про надання їй як спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом право на спадкування в першу чергу спадкоємців задоволенню не підлягають.

Щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За змістом частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений такий факт, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем позивач пов`язує з можливістю спадкування за законом майна померлого.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни черговості спадкування ОСОБА_1 за законом, у зв`язку з цим підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю відсутні.

При цьому суд враховує, що з огляду на те, що встановлення позивачеві факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом разом із спадкоємцями першої черги та самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладених в Постанові ВС від 01.03.2021 р., справа № 233/5990/18, Постанові ВС від 30.06.2023 р., справа № 686/19661/20.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.2,3,10,12,13,18,76-81,263-265,354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємцем та зміну черговості одержання права на спадкування, - відмовити.

Рішення може бути о скаржене до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.04.2025 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник