Справа №456/6159/24 Головуючий у 1 інстанції:Бучківська В. Л.
Провадження №22-ц/811/3684/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Черевко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Бучківської В.Л. від 21 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу Стрийського районного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року скасувати та направити цивільну справу до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для продовження розгляду.

Зазначає, що у даній заяві не було вказано про те, що ОСОБА_2 хоче встановити відповідні факти саме для отримання грошової допомоги, яку призначають членам сім`ї загиблих військовослужбовців. Тому, суд в даній ухвалі вказує факти, які не були зазначені у змісті заяви. Обґрунтовуючи звернення з даною заявою саме в порядку окремого провадження, заявниця зазначала, що враховуючи положення діючого законодавства, вона не має можливості в інший спосіб підтвердити факт того, що перебувала із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 у сімейних відносинах. Вказує, що справи про встановлення факту проживання однією сім?єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім?ї військовослужбовця) і наявності в заявниці певних цивільних прав та обов?язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб?єктами владних повноважень. Вважає, що суд першої інстанції не встановив належним чином характер спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі, пославшись на те, що справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Вважає, що також суд мав би встановити коло осіб, які відповідно до законодавства мають право на призначення одноразової грошової допомоги , залучити їх до справи в якості заінтересованих осіб та встановити чи хтось із цих осіб оспорює право заявниці на отримання такої допомоги, оскільки залишаючи заяву без розгляду, суд мав би встановити існування реального спору, а не гіпотетичного.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також клопотання представника заявниці про розгляд справи без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ст.ст. 263, 293, 315, 318 ЦПК України, ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», та відмовляючи у відкритті провадження у справі, виходив з того, що заявниця звернулася до суду з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом із цивільним чоловіком (загиблим військовослужбовцем) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім?єю без реєстрації шлюбу у період з 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факту перебування її на повному утриманні померлого цивільного чоловіка. Суд зазначив, що зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця необхідне заявниці для звернення за отриманням відповідної грошової допомоги, яку призначають членам сім`ї загиблих військовослужбовців. Встановлення фактів проживання та перебування встановлення на утриманні заявниці необхідно для подальшого вирішення правового спору з приводу наявності чи відсутності підстав для отримання допомоги, яку держава надає родинам загиблих військовослужбовців Збройних Сил України, у зв?язку з чим у заявниці фактично виникає спір з органами, які вирішують питання, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Тому даний спір підлягає розгляду судом в позовному провадженні за загальними правилами. Також матеріали справи не містять жодних відомостей щодо наявності або відсутності інших членів сім`ї, які за законом також мають право на отримання грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця. Встановлення факту проживання однією сім`єю може мати наслідком реалізацію спадкових прав, після смерті ОСОБА_3 , оскільки заявниця матиме право на спадкування майна і це може вплинути на реалізацію спадкових прав інших спадкоємців, як ідо участі у вказаній справі не залучені. З огляду на викладане, суд дійшов висновку, що заявницею заявлено вимогу про встановлення фактів, які не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави відмовити у відкритті провадження.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення; обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, в якій просила:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із цивільним чоловіком (загиблим військовослужбовцем) ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити факт перебування ОСОБА_2 на повному утриманні померлого цивільного чоловіка ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2021 року почала проживати у цивільному шлюбі, а саме: вели спільний бюджет, спільне господарство та у них були спільні витрати. ОСОБА_3 з жовтня 2021 року підписав контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України, про що свідчить витяг з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 20 жовтня 2021 року. Влітку 2023 року ОСОБА_3 зробив пропозицію «руки і серця» для ОСОБА_2 . Зареєструвати шлюб з заявницею планували восени 2023 року, але через проходження військової служби в лавах ДПСУ, свої наміри здійснити не змогли. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дитина - ОСОБА_4 . Дитина була бажана, протягом усієї вагітності ОСОБА_3 підтримував, як морально так і матеріально. Однак запис про батька в її актовому записі про народження було вчинено відповідно до положень ст. 135 СК України, зі слів матері, оскільки на час її народження мати не перебувала у шлюбі, але зазначено по батькові дитини ОСОБА_4 по імені біологічного батька. За життя ОСОБА_3 визнавав ОСОБА_4 своєю донькою, завжди виявляв батьківську турботу, відправляв кошти на потреби доньки та ОСОБА_2 , що підтверджується квитанціями з банку. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №12-17-780/24 від 10.09.2024 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув на бойових позиціях в Харківській області, Куп?янському районі, населеному пункті Піщане. Зазначала, що згідно листа від 03.04.2024 року №2287/30.15-27 Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) актового запису про шлюб, складеного відносно ОСОБА_2 не виявлено; актового запису про шлюб, складеного відносно ОСОБА_3 не виявлено. Зазначала, що спільне проживання заявниці та ОСОБА_3 можна підтвердити світлинами та особистими повідомленнями, при потребі показами свідків. Зазначала, що заявниця останнім часом не була працевлаштована у зв`язку з тим, що вона займалася доглядом за малолітньою дитиною. ОСОБА_3 повністю утримував сім`ю. Після народження дитини ситуація відносно працевлаштування заявниці - не змінилася, оскільки, ОСОБА_2 здійснює догляд за новонародженою дитиною та отримує соціальну допомогу від держави у зв?язку з народженням дитини в розмірі 860,00 грн. на місяць, а відтак, самостійно забезпечити свої потреби та потреби спільної дитини - заявниця не може, саме тому, загиблий Приколота повністю забезпечував потреби заявниці із малолітньою дитиною, був єдиним годувальником в сім?ї, завдяки якому заявниця з дитиною мали гроші на нормальне забезпечення своїх першочергових потреб. Стверджувала, що ОСОБА_5 повністю утримував сім?ю та мав намір офіційно зареєструвати шлюб із заявницею.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Також, згідно з підпунктом 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема фактів проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, перебування фізичної особи на утриманні є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

Також, неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Крім цього, відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК ( 1502-06 )), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21 вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

При цьому між ОСОБА_2 та органами, які вирішують питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки такі органи не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21.

Колегія суддів вважає, що між заявницею та органами, які вирішують питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відсутній спір та такого не може бути про отримання одноразової грошової допомоги, відповідно, враховуючи вищенаведене та правові позиції Верховного Суду, заяву про встановлення факту проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу та перебування на утримані, суд взмозі та вправі розглядати в окремому провадженні в порядку цивільного судочинства.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що встановлення факту проживання однією сім`єю може мати наслідком реалізацію заявницею спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , то колегія суддів зазначає, що на даний час судом не встановлено спору про право на спадщину між заявницею та іншою особою, а відтак такі висновки є передчасними та не підтвердженими.

Тому, оскаржувана ухвала, як така, що постановлена без з`ясування обставин, що мали значення, без дотримання згаданих вимог процесуального закону підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід вважати обґрунтованими та саму скаргу задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні направити до Стрийського міськрайонного суду Львівської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра