Справа № 214/1076/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Малаховської І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Лопушенко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу №214/1076/23 за позовною заявою представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, в порядку спрощеного позовного провадження без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,-

Встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

1.Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 3% річних у розмірі 1 286,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5 418,12 грн. Окрім цього стягнути з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі: 3 000,00 грн.

Аргументи учасників справи.

2.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.10.2017 року у м. Кривому Розі по об`їзній дорозі, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Opel» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілю «Opel» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для позивача.

Постановою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 18.10.2017 року, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор) було укладено Договір №25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/3917470 від 12.04.2017 року.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2019 року за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9 951,30 грн., судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн., відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

14.09.2022 року позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №214/4487/19 для примусового стягнення заборгованості з відповідача.

Відтак, рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2019 року досі не виконане.

З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня укладення договору про відступлення права вимоги 26.10.2018 року до дня звернення з позовною заявою до суду 14.02.2023 року

Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 418,12 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 26.10.2018 року по 14.02.2023 року складає 1 286,00 грн.

Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16).

3.Від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він вказує, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, виникнення грошового зобов`язання мало початок з наступного дня укладення Договору про відступлення права вимоги, тобто з 26.10.2018 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу до суду 14.02.2023 року.

Також, з метою об`єктивного, всебічного та повного дослідження судом доказів та обставин справи позивач надає довідку підтвердження відсутності надходження коштів на рахунок позивача станом на день подачі позовної заяви до суду 14.02.2023 року.

4.Від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив, в якому він зазначає, що заявлені відповідачем вимоги безпідставні та не відповідають нормам чинного законодавства.

Позивач посилається на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №214/4487/19 від 28.10.2019 року, яке набрало законної сили 28.11.2019. При цьому до матеріалів справи надано неналежний доказ копію рішення, яке скопійоване з сайту Судової влади, без зазначень прізвищ та ініціалів сторін, тобто не можливо встановити сторін відносно кого розглянута справа.

Також, виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного рішення позивачем отримано 21.12.2020 року, тобто через рік після винесення рішення, а виконавче провадження відкрито 10.01.2023 року.

Про заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.10.2019 року та виконавче провадження йому не було відомо. Позивач з вимогою щодо відшкодування суми боргу жодного разу не звертався.

Позивач посилається на договір №25/10/2018 від 25.10.2018 року про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, але копія даного договору до матеріалів справи не надана. Тобто доказами у справі не підтверджено, які права щодо вимоги отримав позивач.

В позовній заяві позивач посилається на те, що має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня укладання договору про відступлення права вимоги 26.10.20218 року по день звернення до суду. Проте про даний договір йому було невідомо та позивач з вимогою про сплату суми боргу до нього не звертався.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Та згідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь (кредитодавця) позикодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Окрім, цього до матеріалів справи надано постанову про відкриття виконавчого провадження Саксаганським ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №70720629 від 10.01.2023 року. Проте дане виконавче провадження виконане в повному обсязі, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження ВП №70720629 від 25.05.2023 року.

5.Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він вказує на те, що позивач вважає, що в разі виникнення сумніву в суду щодо достатності та достовірності доказів наявних в матеріалах справи, можуть бути проведені дії, зокрема шляхом витребування копії рішення суду від 28.10.2019 року по справі №214/4487/19.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор) було укладено Договір №25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/3917470 від 12.04.2017 року.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2019 року за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9 951,30 грн., судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн., відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто за таких обставин, строк позовної давності по даній справі не можна вважати пропущеним.

14.09.2022 року позивач звернувся до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №214/4487/19 для примусового стягнення заборгованості з відповідача.

Проте, рішення не було виконане на момент подання до суду позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу та розрахунок проводився до моменту подання позову тобто до 15.02.2023 року, а тільки 25.05.2023 року було закінчено виконавче провадження у зв`язку із виконанням відповідачем рішення суду в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначеного, позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня укладення договору про відступлення права вимоги 26.10.2018 року та до дня звернення з позовною заявою до суду 14.02.2023 рок

Заяви та клопотання учасників справи.

6.Позивач та його представник до зали судового засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити в повному обсязі.

7.Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

Процесуальні дії у справі.

8.Ухвалою суду від 10.03.2023 року позовну заяву Самойленко Петра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми борги залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.175, ст.177 ЦПК України, який обчислювати з дня отримання копії ухвали.

9.10 квітня 2023 року судом відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Обставини справи, встановлені судом.

10.24.10.2019 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення по цивільній справі №214/4487/19 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та призначено до стягнення з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9 951,30 грн., судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. (а.с.4-5)

11.10 січня 2023 року старшим державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бубернак Тетяною Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70720629 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 борг у розмірі 13 219,70 грн. (а.с.6)

12.Відповідно до результатів розрахунків за період з 26.10.2018 року по 14.02.2023 року 3% річних складає 1 286,00 грн. та інфляційні втрати 5 418,12 грн. (а.с.7-8)

13.Згідно до довідки підтвердження відсутності коштів вих. №1659 від 13.04.2023 року виданої ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_2 підтверджує, що по справі №214/4487/19 на розрахунковий рахунок жодних зарахувань не надходило, станом 14.02.2023 року. (а.с.38)

14.22.05.2023 року старшим державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бубернак Тетяною Володимирівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.63)

Джерела права й акти їх застосування.

15.Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

16.Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

17.Відповідно до ст. 610 цього ж Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

18.Згідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

19.Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

20.Згідно до ст.ст. 611, 612 ЦК України в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

21.Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

22.Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

23.Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.10.2019 року по цивільній справі №214/4487/19 позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено та призначено до стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9 951,30 грн., судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн.

24.Рішення суду набрало законної сили 25.11.2019 року. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що вищевказане рішення було скасовано або змінено.

25.Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що в матеріалах справи відсутній договір №25/10/2018 від 25.10.2018 року про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, оскільки вищевказаним рішенням встановлено, що 25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 було укладено Договір №25/10/2018 про відступлення права вимоги за яким ПрАТ «СК «ВУСО» передало відступило новому кредитору ФОП ОСОБА_2 свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення грошові кошти, у тому числі за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.6-10).

26.Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що в матеріалах справи відсутній договір факторингу між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_2 , в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, цей факт вже встановлено рішенням від 24.10.2019 року по цивільній справі №214/4487/19 та не потребує доказуванню.

27.Судом встановлено, що на підставі вищевказаного рішення державним виконавцем 10 січня 2023 року відкрито виконавче провадження №70720629 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_2 боргу у розмірі 13 219,70 грн.

28.22.05.2023 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»

29.Відповідно до правового висновку постанови Верховного Суду України від 15.11.2010 у справі № 3-11гс10 наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

30.Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 травня 2018 р у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц).

31.Так, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

32.За таких обставин, обґрунтованими є доводи позовної заяви про нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

33.Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та розрахунок заборгованості 3% річних та втрати від інфляції доходить до наступного висновку.

34.Відповідно до долученого представником позивача розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, заборгованість відповідача 3% річних за період 26.10.2018 року по 14.02.2023 року складає 1 286,00 грн. та втрати від інфляції за період з листопада 2018 року по січень 2023 року становить 5 418,12 грн. Суд не погоджується з розрахунком з огляду на наступне.

35.Судовим розглядом встановлено, що моментом виникнення грошового зобов`язання та відповідно початком нарахування заборгованості 3% річних та інфляційних втрат має рахуватись період з 25.11.2019 року, тобто з моменту набрання законної сили рішення від 24.10.2019 року про стягнення з відповідача на користь позивача 9 951,30 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків в порядку зворотної вимоги (регресу). Оскільки, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення грошових коштів, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.

36.Щодо заперечення відповідача ОСОБА_3 , що на період дії воєнного часу не повинно нараховуватись 3% річних та інфляційні витрати, суд зазначає наступне.

37.Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

38.Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан, який продовжено на мормент судового розгляду.

39.Таке застереження відсутнє і у Прикінцевих та перехідних положеннях цього Кодексу.

40.Тобто, після введення на території України воєнного стану законодавець врегулював суспільні відносини таким чином, що лише у договірних кредитних відносинах (відносинах позики) виплати, передбачені статтею 625 ЦК України, та неустойка після 24 лютого 2022 року не нараховуються.

41.Натомість аналогічної норми для деліктних правовідносин законодавець на рівні ЦК України не передбачив.

42.Таким чином, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати в тому числі за період з 24.02.2024 року по 14.02.2023 року.

43.Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості 3% річних за період з 25.11.2019 року по 14.02.2023 року в розмірі 962,69 грн. (9 951,30 (сума основного боргу) * 3 (3% річних) * 1178 (кількість днів прострочення) / 365 (кількість днів у році) / 100 (переведення відсотків)) та втрати від інфляції за період з 25.11.2019 року по 23.02.2022 року в сумі 4 688,21 грн. (9 951,30 (сума заборгованості) * 1,47111526 (індекс інфляції за період з 25.11.2019 року по 14.02.2023 року) 9 951,30 (сума неповернутих грошових коштів)).

Розподіл судових витрат.

44.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

45.Позивачем під звернення до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

46.Враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрат пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 904,94 грн.

47.Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.

48.Згідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

49.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

50.Позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року (а.с.9-9 зворот), додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 11.11.2022 року (а.с.11), акт здачі-приймання (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 11.11.2022 року (а.с.11), платіжне доручення №Р24АР24А477765906D16221 від 11.11.2022 року на загальну суму 1 000,00 грн. (а.с.12) та платіжне доручення № Р24АР24А477761887D80926 від 11.11.2022 року на загальну суму 2 000,00 грн. (а.с.12 зворот)

51.Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

52.Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 528,70 грн.

Керуючись ст.ст.81, 89, 141, 263-265, 268, 280, 525, 526, ч.1 ст. 530, 536, ч.1,2 ст. 625 ЦК України суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість 3% річних за період з 25.11.2019 року по 14.02.2023 року в розмірі 962,69 грн. та інфляційні втрати за період з 25.11.2019 року по 14.02.2023 року в сумі 4 688,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 904,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати пов`язані зі професійною правничою допомогою в сумі 2 528,70 грн.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про сторін

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя І.Б. Малаховська