Провадження № 2-з/761/65/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну заходу забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Рента Кар» про стягнення коштів отриманих на виконання недійсного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про заміну заходу забезпечення позову, а саме: замінити раніше застосований захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ТОВ «Лізингова компанія «Рент кар» - автомобіль марки MERCEDES_BENZ S560 2018 року випуску, накладенням арешту на всі рахунки в банківських установах України, які належать та відкриті Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Рент Кар» в межах суми заявленого цивільного позову. Заява обґрунтована тим, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Лізингова компанія «Рент кар» 07.09.2018 року укладено договір оперативного лізингу автомобіля №07/09/2018. Відповідно до вказаного договору відповідач передав, а позивач прийняв у користування автомобіль марки MERCEDES-BENZ S560 2018 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.09.2018 року з можливістю викупу вказаного транспортного засобу. Представником позивача зазначено, що за весь час з дати укладення договору Позивачем здійснювались оплати згідно графіку платежів визначеного договором та було сплачено ТзОВ «Лізингова компанія «Рент кар» платежі на загальну суму 64 000 Дол. США, авансовий платіж та лізингові платежі на суму 3 257 384 грн., 94 коп. Відповідно до довідки ТОВ «ЛК «Рент Кар» від 28.04.2020 року заборгованість з оплати лізингових платежів по 31.03.2020 включно відсутня. У квітні 2020 року позивачу стало відомо, про те, що договір оперативного лізингу автомобіля №07/09/2018 від 07.09.2018 року є недійсним оскільки його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Позивач припинив здійснювати оплати та направив відповідачу листа від 19.05.2020 року щодо позасудового вирішення даного питання шляхом викупу автомобіля марки MERCEDES-BENZ S560 2018 року випуску. 13.06.2020 року відповідачу було направлено претензію (вимогу) щодо повернення в 10-ти денний термін ОСОБА_1 сплачених ним коштів на викнання умов нікчемного правочину в сумі 4 913 546 грн. Відповідь також не надійшла, натомість відповідач розпочав вживати заходів щодо відібрання у позивача автомобіля в непередбачений законом спосіб. Зазначене є підставою для зміни засобу забезпечення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву, просив задовольнити. Зазначив, що на день її розгляду ціна позову збільшилась.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні заяви, у зв`язку із її безпідставністю.

Вислухавши доводи учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Так, предметом розгляду справи, з урахуванням завяви про збільшення позовних вимог, є стягнення з відповідача 64 000,00 доларів США, сплачених на виконання нікчемного правочину та 5 760 доларів США 3% річних; 5 083 939,65 грн. , з яких 3 257 384,94 грн.сплачених на виконання нікчемного правочину, 1 533 122,34 - інфляційне збільшення згідно ст. 625 ЦК України, 293432,37 грн. - 3% річних згідно ст. 625 ЦК України; 5 000,00 грн.витрат на проведення незалежної оцінки транспортного засобу та судових витра.

Як свідчать матеріали справи, 02.07.2020 Шевченківським районним судом м. Києва було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом решту майно відповідача - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ S560» 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.09.2018.

06.10.2020 постановою Київського апеляційного суду ухвалу суду пршої інстанції скасовано , заяву про задоволення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ S560» 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.09.2018 року, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «РЕНТ КАР».

При цьому колегія суддів Київського апеляційного суду дійшла висновку, що оскільки сума пред`явленого позову до ТОВ «ЛК «РЕНТ КАР» у розмірі 4 731 959 грн 94 коп є значною, враховуючи, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань розмір статутного капіталу ТОВ «ЛК «РЕНТ КАР» становить 3 000 000,00 грн., автомобіль передано ТОВ «ЛК «РЕНТ КАР» колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами існує спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Так, за приписами ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Представник позивача просить суд замінити раніше застостосований захід забезпечення позовуу вигляді накладення арешту на майно відповідача - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ S560» 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.09.2018 року на інший - накласти арешт на всі рахунки в банківськиї установах України, які належать та відкриті Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «РЕНТ КАР» в межах суми заявленого цивільного позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити та невиконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2020 року у справі № 909/835/18 звернуто уваги, щоповинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того, у постанові Верховного Суду у справі №916/10/18 від 14.06.2018 року зазначено, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно може бути реалізоване на момент виконання рішення.

Так, суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, разом з тим, представник заявника просить накласти арешт на рухунки відповідача відкриті в банківських установах, що не передбачено чинним процесуальним законодавством України.

За таких обставин заява представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 156, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

Заяву представника ОСОБА_1 про заміну заходу забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Рента Кар» про стягнення коштів отриманих на виконання недійсного правочину залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: