Справа № 287/763/25
У х в а л а

про залишення заяви без руху

"09" квітня 2025 р. м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Винару Л.В.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Проте, подана заява не відповідає зазначеним вимогам.

Зокрема, у вступній частині заяви не зазначено повної адреси місце знаходження заінтересованої особи Олевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: району та області. Слід звернути увагу, що некоректне зазначення місце знаходження учасників справи унеможливить у подальшому їх належний виклик у судове засідання, тому в цій частині заяву необхідно уточнити.

Також, у мотивувальній частині поданої заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в неї народився син ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якого в графі «мати» записано « ОСОБА_1 », а в графі «батько» - « ОСОБА_4 ». Проте, до матеріалів справи не додано копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 . Також, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи наведене, заявниці слід уточнити дату народження дитини ОСОБА_3 та надати суду належним чином завірену копію свідоцтва про народження дитини.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 135 СК України встановлює, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Згідно з ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

При цьому заявниці слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, інших спадкоємців - у справах про встановлення факту прийняття спадщини, тощо).

Встановлення факту, що має юридичне значення, в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При встановленні судом факту батьківства загиблого, ОСОБА_3 здобуде право на виплату одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі (смерті) батька-воїна, право на прийняття спадщини після смерті батька.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства вбачається, що ці правовідносини частково регулюються, зокрема Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Разом з тим, визнання факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, у зв`язку з чим обов`язковим є залучення до справи як заінтересованої сторони близьких родичів покійного (дружини, батьків, братів, сестер, дітей тощо) тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців. При цьому, залучення даних осіб має важливе значення для правильного визначення кола заінтересованих осіб, а також для перевірки судом наявності спору про право.

Отримання допомоги після смерті батька дитини, який загинув, як військовослужбовець, призначається державою, і розподіляється рівними частинами на всіх отримувачів, які зазначені вст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: батьки; один з подружжя (якщо вони вдруге не вступили в шлюб); діти до 18 років; діти старші 18 років, якщо вони або інваліди дитинства, або здобули інвалідність до досягнення ними 18-річчя; студенти, які навчаються на денній формі навчання, але не старші 23 років; утриманці. Отже, виходячи з мети встановлення факту батьківства, заінтересованими особами будуть всі члени сім`ї померлого, визначені ст. 16-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, заявниці належить з урахуванням зазначеної мети визначитися із колом заінтересованих осіб у цій справі, на права та обов`язки яких вплине ухвалене судом рішення (Міністерство оборони України, близькі родичі загиблого ОСОБА_4 , батьки, інші діти або ж інші спадкоємці, у випадку наявності заповіту).

Враховуючи наведене, заявниці необхідно привести заяву у відповідність та визначитись з колом учасників у справі.

Також, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Доказами є будь-які дані (письмові, речові та електронні докази, висновки експертів, показання свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно з листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року до заяви про встановлення факту батьківства, у якості доказів можна надавати такі документи:

- докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

- довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

- пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Зазначений вище перелік не є вичерпним та може розширюватись в залежності від конкретних обставин справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Для категоричного висновку по визнанню батьківства в судовому порядку може бути додано висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Разом з тим, підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України, які мають оцінюватися в їх сукупності.

Натомість у заяві заявницею не зазначені докази, крім посилань на визнання батьківства ОСОБА_4 його батьком ОСОБА_2 , якими підтверджується батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 , та не наведені обставини, які б на це вказували.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: заяви у справах окремого провадження, подані фізичною особою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, за подання заяви про встановлення факту батьківства заявниця має сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Враховуючи зазначене, заявниці слід надати суду уточнену заяву про встановлення факту батьківства, визначити коло заінтересованих осіб, надати докази, надати копії заяви та всіх доданих до неї документів для заінтересованих осіб, а також надати докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

На підставі викладеного суддя дійшов висновку, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, а тому вважає, що необхідно заяву залишити без руху та надати заявниці строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головне управління пенсійного фонду України в Житомирській області, ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження - залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява буде вважатись неподаною та повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар