Провадження № 2/127/3144/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря Бойчук Я. П.,

представників позивача - адвокатів: Куспись Є. А., та

Харченко Т. Л.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Воронцової О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, який мотивував тим, що 25.05.2017 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після повномасштабного нападу російської федерації на територію України, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 та дітьми, 01.04.2022 року переїхали з м. Вінниця у с. Печера Вінницької області.

В серпні 2022 року відповідач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Законної сили рішення суду набрало 25.10.2022 року.

Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю у с. Печера Вінницької області, куди пішли у школу.

Позивач зазначає, що після розлучення, він продовжував піклуватися про дітей, періодично приїжджав та забирав їх на вихідні і свята, купував усі необхідні речі, оплачував різноманітні дитячі гуртки і заняття, зокрема: переддошкільні заняття для сина за програмою «Дошколярика», додаткові заняття доньки ОСОБА_5 з математики, заняття дітей у музичних гуртках в студії « ОСОБА_6 », заняття сина ОСОБА_7 з логопедом, репетиторство доньки ОСОБА_5 з англійської мови, плавання.

Для виправлення недоліків мовлення у сина ОСОБА_7 , позивач оплачував заняття з логопедом-дефектологом ОСОБА_8 .

У лютому 2023 року позивач записав доньку ОСОБА_5 на заняття до вчителя з англійської мови. Іноді заняття переносились або не відбувались у зв`язку з тим, щомати перешкоджала батькові, не завжди давала дітей.

Крім того, під час зустрічей з дітьми, позивач водив їх у басейн, на атракціони, в дитячі кафе з аніматорами, постійно займався з дітьми.

Таким чином, стосунки між батьком та дітьми були легкими, радісними та щасливими.

У січні 2024 року ОСОБА_1 , разом з дітьми, переїхала до м. Львова. Згодом відносини між сторонами загострилися через створені перешкоди у спілкуванні з дітьми у зв`язку з чим, з листопада 2023 року по квітень 2024 року зв`язок позивача з дітьми перервався. На зв`язок з позивачем діти виходили лише декілька разів шляхом телефонних розмов.

Натомість, до позивача декілька разів приїжджала поліція у зв`язку з поданими заявами вдповідачем, в яких вона вказувала про те, що він погрожує їй та здійснює мордування дітей. Проте, дані заяви були беззмістовними та необгрунтованими, оскільки позивач має хороші стосунки з дітьми, всіляко їх підтримує та заохочує усі їхні починання.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідач різним чином чинила перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, виставляла його у поганому світлі та іноді намагалася провокувати. Як виявилось, саме через малолітніх дітей відповідач намагається впливати на позивача, навіюючи доньці та сину негативне ставлення до батька. Через свої образи на відповідача, намагається виховати у дітей неприйняття життєвих пріоритетів батька, намагається перекласти провину за розпад сім`ї на позивача. Така ситуація не влаштовує позивача, який дуже любить своїх дітей, бажає налагодити стосунки, які б грунтувались на почуттях довіри та поваги, бажає брати участь в їх житті, спілкуватись з дітьми, проводити час.

Більше того, проживаючи у м. Львів, відповідач відправляла дітей до бабусі у Старокостянтинів Хмельницької області, чим чинила небезпеку для їх життя і здоров`я, так як неподалік від житла під постійними атаками знаходиться Військовий аеродром.

Прагнучи відновити спілкування з дітьми та переживаючи за їх безпеку, позивач неодноразово звертався в поліцію, проте дані звернення були безрезультатними. Мати дітей і надалі перешкоджала у спілкуванні батька з дітьми, відправляла дітей у м. Старокостянтинів, чинила психологічний тиск на них та висловлювалася про батька в поганому світлі. Таким чином, прагнучи уникати побачень батька з дітьми та не бажаючи спілкуватися та бачитися з позивачем зокрема, ОСОБА_1 чинила перешкоди та не допускала очних побачень позивача зі своїми дітьми.

У січні 2024 року, коли відповідач з дітьми переїхала у м. Львів на постійне місце проживання, позивач був призваний у Збройні Сили України 22 лютого 2024 року та проходив службу у зв`язку з повномасштабним нападом російської федерації на територію України.

За весь час перебування на службі, ОСОБА_2 піклувався про дітей як міг, надсилав грошові кошти, щоб забезпечити належний розвиток та харчування, надсилав подарунки, придбав їм мобільні телефони, які відповідач відібрала у дітей.

Незважаючи на те, що сторони розлучені, позивач виплачував аліменти на дітей за усною домовленістю. Оскільки відповідач не зверталася до суду стосовно нарахування та виплати аліментів, позивач добровільно сплачував на поточний банківський рахунок матері дітей ОСОБА_1 аліменти на утримання своїх дітей.

У зв`язку із викладеним, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить встановити йому порядок участі у вихованні дітей.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою чуду від 18.11.204 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 10.01.2025 року витребувано із Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування висновок щодо порядку участі ОСОБА_2 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 24.03.2025 року №260001-виз.-41601 про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми.

В ході судового розгляду, позивач ОСОБА_2 , будучи допитаним по справі в якості свідка суду пояснив, що він підтримує заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що про переїзд на постійне місце проживання, відповідач йому не повідомляла, він сам був змушений розшукувати їх через геолокацію. До Служби у справах дітей він не звертався, лише звертався в поліцію з приводу перешкод йому у спілкуванні з дітьми.

Представник позивача адвокат Харченко Т. Л., в судовому засіданні пояснення позивача та обставини викладені в позовній заяві підтримала, просила суд їх задоволити.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснила, що заявлені позовні вимоги вона не визнає в повному обсязі, оскільки діти самі нехочуть спідкуватись із позивачем, так як він при будь-якій нагоді, розповідає дітям, яка у них мама погана. Крім того пояснила, що жодних перешкод у спілкуванні з дітьми, вона позивачу не чинить. Просила відмовити у задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Воронцова О. В., в судовому засіданні позицію відповідача підтримала, заперечила що задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, в якій вона просила розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи, підтримала висновок Галицької районної адміністрації від 21.03.2025 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Так, судом установлено, що сторони у справі з 25.05.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.12), який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.09.2022 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.04.2017 року, та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27.07.2017 року. (т.1, а.с.14, 16)

В ході судового розгляду знайшов підтвердження той факт, що позивач ОСОБА_2 , оплачував переддошкільні заняття для сина за програмою «Дошколярика», додаткові заняття донь ОСОБА_5 з математики, заняття дітей у музичних гуртках в студії « ОСОБА_6 », заняття сина ОСОБА_7 з логопедом, репетиторство доньки ОСОБА_5 з англійської мови, плавання, що підтверджується відповідними квитанціями. (т.1, а.с.17-24)

Як вбачається із характеристик, наданих викладачем з англійської мови ОСОБА_9 , репетитором по гітарі ОСОБА_10 , логопедом ОСОБА_8 , викладачем по програмі «Дошколярик» ОСОБА_11 , викладачами по фортепіано студії «Амадеус» ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , - діти регулярно відвідували заняття у піднесеному настрої, наслідували батька у охайності, ввічливості, відгукувалися про батька з радістю і тягнулись до нього. Таким чином, ОСОБА_2 , мав позитивний вплив на дітей та був для них авторитетом. Іноді заняття переносились або не відбувались у зв`язку з тим, що мати перешкоджала батькові, не завжди давала дітей. (т.1,а.с.25-30)

Відповідно до характеристики наданої з Печерського ліцею Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області за № 42 від 16.10.2024 року, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчалися в даному закладі протягом 2022/2023 та 1 семестрі 2023/2024 навчальних років. Протягом навчання дітей в даному закладі, мати систематично приводила дітей до школи, займалась їх навчанням, спілкувалася з класоводами і контролювала виконання домашніх завдань. Мати цікавилась інтересами і бажанням дітей, намагалась їх задовольняти. Проводила багато часу з донькою та сином, відносилась до них з розумінням, поважаючи особистості дітей. У відносинах з дітьми завжди була толерантна, стримана, любляча. (т.1, а.с.110)

Згідно психологічного висновку від 27.09.2024 року, наданого практикуючим психологом КНП Львівської обласної ради "Клінічний центр дитячої медицини" ОСОБА_14 , щодо психологічного стану дитини ОСОБА_4 , - хлопчик стверджує, що він піддався психологічному та фізичному насиллю з боку батька та був свідком психологічного насилля батька по відношенню до матері і відчуває по відношенню до батька страх. Рекомендовано побачення дитини з батьком проводити в присутності матері або психолога.(т.1, а.с.111)

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.11.2024 року, вбачається, що позивач ОСОБА_2 вчинив психологічне насильство відносно відповідача ОСОБА_1 в присутності дітей (т.1, а.с.145)

11.11.2024 року позивачем ОСОБА_2 , подано заяву до ГУНП у Львівській області та 07.03.2025 року до ГУНП в Миколаївській області, щодо прийняття мір відносно позивача ОСОБА_1 , яка перешкоджає позивачу бачитись з дітьми. (т. 1,а.с.157, 234-235 )

На виконання вимог ухвали суду Галицькою районною адміністрацією надано висновок від 21.03.2025 №260001-вих-41601, про визначення способів участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким суду запропоновано встановити наступний графік участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми: 10 днів під час відпустки батька, з яких: - в період канікул дітей з 10:00 год. до 19:00 год.; - під час навчання з 15:00 год. до 19:00 год. У дні народження дітей з 16:00 год. до 18:00 год. Спілкування за допомогою засобів телефонного та відео зв`язків з 09:00 год. до 20:00 год., враховуючи розпорядок дня дітей. (т.2 а.с.2-7).

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положеннями частин 1, 2 ст. 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року N 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, спілкування з ними, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дітей та забезпечення найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).

У ході судового розгляду встановлено, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дітьми. Сам лише факт звернення позивача до суду свідчить про те, що він бажає спілкуватись з дітьми та брати участь у їх вихованні.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дітьми є його незаперечним правом. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дітьми має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, діти для повного і гармонійного розвитку їх особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дітей, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати й інтересам дітей.

Разом з тим вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з дітьми в запропонованому ним порядку не можуть бути задоволенні в повному обсязі.

Суд звертає увагу, що між сторонами у справі існують певні непорозуміння, однак, вони не є такими, щоб перешкоджали б налагодити контакт батька з дітьми й негативно впливали на їх психологічний та емоційний стан. Суд враховує докази, наявні в матеріалах справи, що характеризують батька, однак доказів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу з його сторони на виховання та розвиток дитини, що викликає не бажання дітей спілкуватися з батьком, а їх психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися, матеріали справи не містять.

Відтак, суд вбачає можливим забезпечити право батька на участь у вихованні та спілкування із дітьми у певній мірі в спосіб, визначений висновком Галицької районної адміністрації від 21.03.2025 №260001-вих-41601, однак, вважає за можливе додатково доповнити його таким змістом: шляхом необмеженого спілкування по телефону та за допомогою інших гаджетів, доступних віку дітей у будь-який день з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., враховуючи розпорядок дня дітей, їх думку, стан здоров`я та їх інтереси;

- шляхом безперешкодного відвідування дітей у день їх народження та період хвороби за місцем їх проживання з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з урахуванням думки дітей, режиму дня, стану здоров`я та їх інтересів;

- шляхом проведення дозвілля з дочкою та сином, за попередньою домовленністю з матір`ю, в громадських місцях населеного пункту місця проживання дітей, 10 (десять) днів під час відпустки батька (з правом батька забирати дітей з місця їх проживання), з яких:

- в період канікул дітей з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;

- під час навчання з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., а в разі неможливості участиі у вихованні та спілкуванні з дітьми внаслідок об`єктивних обставин (хвороба дітей, зміна розпорядку та інше), надати інший час.

Зобов`язати ОСОБА_1 , повідомляти ОСОБА_2 , про зміну фактичного місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом смс-повідомлення.

Зобов`язати батьків завчасно попереджати один одного про свої дії щодо дітей та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня та харчування, стану здоров`я та інтересів дітей.

На переконання суду визначений спосіб на даному етапі в повній мірі забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та інтересами батьків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволено частково то витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам, тому в даному випадку з відповідача на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 153, 157-159 СК України, ст. ст. 12, 76, 77, 79, 81-82, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні- задовольнити частково.

Визначити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- шляхом необмеженого спілкування по телефону та за допомогою інших гаджетів, доступних віку дітей у будь-який день з 9 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., враховуючи розпорядок дня дітей, їх думку, стан здоров`я та їх інтереси;

- шляхом безперешкодного відвідування дітей у день їх народження та період хвороби за місцем їх проживання з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., з урахуванням думки дітей, режиму дня, стану здоров`я та їх інтересів;

- шляхом проведення дозвілля з дочкою та сином, за попередньою домовленністю з матір`ю, в громадських місцях населеного пункту місця проживання дітей, 10 (десять) днів під час відпустки батька (з правом батька забирати дітей з місця їх проживання), з яких:

- в період канікул дітей з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.;

- під час навчання з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., а в разі неможливості участиі у вихованні та спілкуванні з дітьми внаслідок об`єктивних обставин (хвороба дітей, зміна розпорядку та інше), надати інший час.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 про зміну фактичного місця проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом смс-повідомлення.

Зобов`язати батьків завчасно попереджати один одного про свої дії щодо дітей та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня та харчування, стану здоров`я та інтересів дітей.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 зарєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ., адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, , адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Ференца Ліста, 1.

Повний текст рішення виготовлено 07.04.2025 року.

Суддя: