Справа № 214/5348/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

представника позивача Гайдо О.В. (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шрамка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року у справі № 214/5348/24, посилаючись на скрутне матеріальне становище. В обґрунтування вимог зазначено, що рішенням суду від 25 лютого 2025 року стягнуто з неї на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором в сумі 178 672,24 грн. та судові витрати по справі. Проте у неї склалися обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, а саме через військову агресію РФ змінилася економічна ситуація в країні, що призвело до її звільнення з роботи, а тому у зв`язку з несприятливою фінансовою ситуацією, що пов`язана з безробіттям, вона не має можливості погасити суму боргу. Єдиним доходом наразі є пенсія, рідних та близьких людей вона не має, допомоги отримати ні звідки, тому просить задовольнити вимоги.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали з підстав, викладених у тексті заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 з посиланням на форс-мажорні обставини внаслідок збройної агресії РФ наголосив, що можливо через рік закінчиться війна і тоді стабілізується економічна ситуація в країні і відповідачка матиме можливість виконувати судове рішення.

Представник позивача ОСОБА_3 в режимі відеоконференції заявлені вимоги не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, в обґрунтування яких зазначено про відсутність доказів відповідача на обґрунтування заявлених вимог,а лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії рф. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність у нього форс-мажорних обставин. Також, вимагаючи відстрочення виконання рішення суду по справі, сторона відповідача не зазначає, чи відбудуться зміни у фінансовому становищі ОСОБА_1 впродовж даного строку і вона виконає зобов`язання з повернення боргу. Ураховуючи цю обставину та попередню поведінку відповідача, виконання нею зобов`язання з погашення боргу, після закінчення відстрочення виконання судового рішення в 1 рік, є сумнівним і спрямованим на уникнення погашення заборгованості, тому просить відмовити в задоволенні вимог.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 рокуу справі № 214/5348/24 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено позов частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором № 8857 від 29.05.2019, що виникла станом на 03.05.2024, у сумі 178 676 гривень 24 коп., з яких: 178 672 гривні 54 коп. залишок простроченого кредиту; 03 гривні 70 коп. залишок прострочених відсотків та стягнуто в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 144 гривні 12 коп.

Згідно з частиною першою статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною четвертою статті 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частиною п`ятою статті 435 ПК України встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право на звернення до суду із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України і ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Згідно висновку Верховного Суду від 28 травня 2024 року 906/1035/23 відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви про відстрочення рішення суду у справі № 214/5348/24 вбачається, що підставами для відстрочення ним зазначено скрутне майнове становище, на підтвердження чого надано довідку з Пенсійного фонду України про розмір нарахованої та отриманої пенсії за віком, та введення в Україні воєнного стану.

Разом з тим, оцінивши надані заявником докази у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, оскільки скрутний майновий стан не є тими виключними обставинами, що перешкоджають належному виконанню рішення суду або роблять неможливим його виконання протягом встановленого законодавством строку: матеріали справи не містять доказів того, що відповідач не отримує прибутки та не має фінансової можливості виконати рішення суду, як то відомості з органу Державної податкової служби України про розмір її доходів за попередній календарний рік, відомості про закриття підприємницької діяльності, звільнення з роботи, тощо, на які відповідач посилається в тексті заяви. Відповідачем лише надано довідку про розмір одного з її видів доходу (пенсії за віком).

Доводи про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду. Доказів впливу економічної ситуації в країні на фінансовий стан відповідача, матеріали зави не містять.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини справи, норми закону, які регулюють вирішення даного питання, та практику Верховного Суду щодо його вирішення, оскільки заявник не надав доказів на обґрунтування вимог про необхідність відстрочення судового рішення, у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 435ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено 09 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Ткаченко