Провадження № 2/761/4275/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Аббасова Н.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Національного банку України про стягнення коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2024 матеріали вказаної справи передані судді ОСОБА_2.

Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 761/47149/24 у зв`язку з тим, що суддю ОСОБА_2. наказом голови суду від 05 лютого 2025 року № 02-04-К-27 відраховано зі штату суддів Шевченківського районного суду міста Києва у зв`язку зі звільненням у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 04 лютого 2025 року № 171/0/15-25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 матеріали вказаної справи передані для розгляду судді Аббасовій Н.В.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач зазначає, що позовна заява подана відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Відповідно до п. 17 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з п. 3 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавцем є суб`єкт господарювання, який виконує роботу або надає послуги.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , обставини на які зазначає позивач та правовідносини між позивачем та Національним банком України не регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», що виключає можливість застосування положень ч.5 ст. 28 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідачем у справі позивач зазначає Національний банк України, місцезнаходження якого, м.Київ, вул. Інститутська, буд. 7, що не відноситься до території Шевченківського району м. Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином суддя дійшла до висновку, що вказана справа не підсудна Шевченківському районному суду відповідно до положень ст.27 ЦПК України, а тому підлягає направленню за підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 27, 31, 259, 260 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про стягнення коштів за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м.Києва.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.В. Аббасова