Справа № 473/875/25
УХВАЛА

іменем України

"08" квітня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л., заявниці ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 , представниці заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в якій вказувала, що з червня 2019 року вона почала проживати з ОСОБА_4 однією сім`єю, тобто як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу.

У період проживання вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та взаємні права і обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 , однак, враховуючи те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі та не подали спільну заяву про визнання батьківства, а тому відомості про батька ОСОБА_5 були внесені до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері.

01 серпня 2024 року ОСОБА_4 зник безвісти під час виконання бойового завдання під час проходження військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 , як член сім`ї ОСОБА_4 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу отримання передбаченого законом грошового забезпечення.

Проте своїм листом від 29 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив заявницю про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження належності до числа осіб, які мають право на таку виплату.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 просила в судовому порядку встановити факт її проживання з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з червня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день зникнення).

Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 має для неї юридичне значення, оскільки дасть їй можливість офіційно звертатись до компетентних органів з приводу здійснення його розшуку та контролювати вказаний процес, а також скористатись правом на отримання грошового забезпечення.

20 березня 2025 року представниця заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. надіслала на адресу суду пояснення щодо заяви ОСОБА_1 , у яких просила залишити вказану заяву без задоволення у зв`язку з тим, що:

- заявниця не надала суду достатніх доказів проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без шлюбу, зокрема доказів, що підтверджують наявність між ними стосунків, притаманних подружжю;

- з поданої ОСОБА_1 заяви вбачається спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представниця ОСОБА_2 заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу підтримали у повному обсязі.

Представниця заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. в судовому засіданні проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечувала.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , представник заінтересованої особи - ВЧ НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 , її представниці ОСОБА_2 , представниці заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 травня 2021 року у справі №523/19129/19 та від 17 листопада 2021 року у справі №214/1816/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі №644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19, від 12 січня 2022 року у справі №227/2188/21 та від 26 січня 2022 року у справі №568/310/21.

При цьому, спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату, розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (постанова Верховного Суду від 16 листопада 2020 року у справі № 140/2178/15-ц, постанова Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 295/3547/21).

Згідно із ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В судовому засіданні з пояснень заявниці, її представниці та матеріалів справи встановлено, що справа стосується підтвердження заявницею статусу члена сім`ї ОСОБА_4 (проживання з ним однією сім`єю без шлюбу), у тому числі з метою подальшого вирішення питання щодо отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця.

Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Аналогічні роз`яснення надав заявниці й начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 у своєму листі від 29 січня 2025 року, повідомивши ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження належності її до передбаченого ч. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» числа осіб, які мають право на таку виплату.

Таким чином, ч. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час розгляду справи) не відносить заявницю до осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця. З цієї ж обставини оспорює таке право й орган, що повинен здійснити таку виплату, тобто існує спір про право ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення. Встановлення факту, про який просить заявниця, автоматично не призведе до здійснення їй виплати грошового забезпечення, а пов`язане з подальшим вирішенням спору щодо права на таку виплату та її розміру. Тому, вирішення питання ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не може бути здійснене в окремому провадженні, а підлягає вирішенню в позовному провадженні, як таке, що пов`язане з вирішення спору про право.

За встановлених обставин, заява ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку позовного (а не окремого) провадження, а тому її слід залишити без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Керуючись ст.ст. 258-260, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення з такою самою вимогою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв