Провадження № 2/742/266/25
Єдиний унікальний № 742/6294/24
РІШЕННЯ
07 квітня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів,
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дуденок О.О. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 квітня 2023 року з ОСОБА_2 стягуються щомісячно на користь ОСОБА_3 , позивачки по справі, аліменти на дитину ОСОБА_4 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, 28.03.2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано виконавчий лист №2/742/707/23, справа №742/1893/23, про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьох років з ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.04.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів на утримання дружини, у зв`язку з чим сума заборгованості на сьогоднішній час складає 122 422 грн. 80 коп.. Відповідно до її розрахунку сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 квітня 2023 року по 30 жовтня 2024 року становить 122 422 грн. 80 коп., яку просить стягнути з відповідача на її користь а також понесені судові витрати по справі.
08 січня 2025 року від представника відповідача адвоката Хитрого М.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що відповідач не мав змоги дізнатися про відсутність відрахувань з доходів саме на утримання дружини, оскільки кожного місяця в примусовому порядку стягуються аліменти на дитину ОСОБА_4 у розмірі І/4 від доходу, відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного сулу Чернігівської області від 21 квітня 2023 року та на дитину ОСОБА_6 у розмірі від доходу відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області віл 07 жовтня 2013 року. Оскільки військова частина звідки проводяться відрахування знаходиться в м. Біла Церква, а відповідач постійно знаходиться на бойових позиціях, останній позбавлений можливості отримувати інформацію віл бухгалтерського відділу про відрахування з його доходів аліментів та їх розмір. Позивач була усвідомлена, що відповідач проходить військову службу проте не вчиняла жодних заходів з виконання рішення суду про стягнення аліментів, тому заборгованість по сплаті аліментних платежів за період з 01.04.2023 по 30.10.2024 виникла не з вини платника аліментів.
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позові.
В судовому засіданні в режимі відео конференції представник відповідача адвокат Хитрий М.В. просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, зазначених у відзиві. Звернув увагу суду на те, що неустойка (пеня) відовідно до положень законодавства є санкцією за ухилення від сплати аліментів, що відповідач не робив.
Заслухавши пояснення позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
Згідно з ч. 3,4 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.08.2023, справа № 742/1893/23, повинен сплачувати аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.04.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно постанови Чернігівського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року рішення Прилуцького міськрайонного суду від 31.08.2023 залишено без змін. Рішення набрало законної сили 05 грудня 2023 року.
28.03.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області на примусове виконання судового рішення був виданий виконавчий лист (а.с. 7-12).
Відповідно до інформації про виконавче провадження №74758488 від 23.10.2024 та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.04.2024 вбачається, що 19.04.2024 року Броварським ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №742/1893/23 про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьох років з ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.04.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 3-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до відомостям розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 липня 2024 року за боржником ОСОБА_2 становить 122 422,80грн..
Відповідно до розрахунку пені з 01 квітня 2023 року по 30 жовтня 2024 року, наданого позивачем, така становить 389 462,72грн., а оскільки сума пені перевищує суму заборгованості стягненню підлягає 100% заборгованості, що відповідає змісту ст.196 СК України, сума пені становить 122 422,80грн..
Відповідно до довідки військової частини від 01.12.2024 року, солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі з 24 січня 2023 року по теперішній час.
Відповідно до відомостям, які містяться у довідки військової частини від 12.12.2024 року, солдат ОСОБА_2 в період з 06.06.2023 по 01.09.2023, з 13.09.2023 по 14.11.2023, з 29.12.2023 по 08.04.2024, з 29.04.2024 по 04.06.2024, з 22.06.2024 по 29.06.2024, з 01.07.2024 по 07.09.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Крім того, як вбачається з копії рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.10.2013 справа №361/8551/13-ц з ОСОБА_2 стягуються щомісячно на користь ОСОБА_7 аліменти на дитину ОСОБА_6 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.
Як вбачається повідомлення військової частини від 22 березня 2025 року на ім`я представника ОСОБА_8 вбачається, що виконавче провадження №74758488 відкрите Броварським ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ)надійшло до військової частини 19 березня 2025 року відповідно стягнення не здійснювалось. З листопада 2023 року проводиться стягнення з грошового забезпечення ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №72422861 на користь ОСОБА_9 .
Суд звертає увагу, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.
Натомість в ході розгляду справи судом встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів у відповідача виникла з квітня 2023 року, при цьому встановлено звернення позивача до виконавчої служби з виконання виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №742/1893/23 про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_5 лише 19 квітня 2024 року, судом не встановлено, що відповідач, своєю наприклад недобросовісною поведінкою, якимось чином міг сприяти у виникненні рахункової помилки відповідальної за перерахування аліментів особи та враховуючи залучення відповідача до забезпечення оборони України, останній, на думку суду, не мав об`єктивної можливості контролювати хід виконання виконавчих листів.
У зв`язку із чим суд вважає, що відповідач довів належними доказами відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментам за період з 01 квітня 2023 року по 30 жовтня 2024 року та приходить до висновку, що покладення на відповідача обов`язку сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів не буде відповідати вимогам законності та справедливості, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, у задоволенні позовних вимог було відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ "Про судовий збір", судовий збір слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Максим ЦИГАНКО