Справа №538/19/25
Провадження по справі №2/538/299/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кунець М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дугніст А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватної агропромислової фірми «Воля» про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції сторін.

1.1. ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до приватної агропромислової фірми «Воля» про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,2001 га з кадастровим номером :00:004:0082 (далі-земельна ділянка), що розташована на території Білогорільської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належить йому на праві власності на підставі Держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ № 052741, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2016 про що у Державному реєстрі зроблено запис за № 15593677.

21 березня 2016 року між ним та приватною агропромисловою фірмою «Воля» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано державним реєстратором Лучанської сільської ради Полтавської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2016, про що в реєстр внесено запис № 15593830.

Згідно умов Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельного паю натуроплатою або у грошовому вигляді 5 851,34 грн, при цьому обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації та у строки: вересень-грудень поточного року.

Відповідач, починаючи з 2019 року став грубо порушувати умови Договору оренди землі в частині повноти та своєчасності виплати орендної плати на користь позивача. Так, орендна плата за 2019 рік була виплачена на користь позивача лише 17.01.2020, а орендна плата за 2021 рік виплачена лише 10.02.2022. У грудні ж 2022 року ПАФ «Воля» виплатило на користь позивача орендну плату за користування земельною ділянкою в 2022 році в сумі 2000 грн, вказана виплата була проведена 12.12.2022 на картковий рахунок позивача, що відкритий в АТКБ «Приватбанк». Орендну плату за 2023-2024 роки ПАФ «Воля», в порушення умов Договору оренди землі, не виплатило до цього часу.

Тобто, враховуючи систематичну несплату (не своєчасну сплату, сплату не в повному розмірі) відповідачем орендної плати на користь позивача за користування земельною ділянкою,

та як наслідок, грубе порушення прав позивача, як власника земельної ділянки, вважає, що будь-які договірні правовідносини з відповідачем стосовно оренди земельної ділянки підлягають припиненню/розірванню з урахуванням наслідків, передбачених ст. 34 Закону України «Про оренду землі».

Оскільки відповідач систематично не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, порушує права позивача як власника земельної ділянки, тому останній просить в судовому порядку розірвати договір оренди землі, укладений з відповідачем 21.03.2016, та припинити право оренди щодо земельної ділянки.

1.2. Від представника відповідача ПАФ «Воля» Панченко О.О., через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив на позовну заяву, яка вважає відповідний позов необґрунтованим та безпідставним, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що згідно договору оренди землі від 21.03.2016 сторони договору визначили, що орендна плата вноситься в розмірі 5% від нормативно - грошової оцінки земельного паю натуроплатою або у грошовому вигляді: 5851,34 грн.

Оскільки ПАФ "Воля" є податковим агентом, то з суми орендної плати повинні утримувати податки, відповідно до виплати позивачу підлягає сума за мінусом податків.

Договір оренди землі було укладено 21.03.2016 і тому відповідач почав нараховувати та виплачувати оренду плату, починаючи з 2016 року.

Тобто, відповідач щороку повинен був виплачувати орендну плату в сумі 5851,34 грн., при цьому повинен був обчислювати розмір орендної плати з урахуванням індексації.

За 2016-2018 роки була виплачена орендна плата в повному обсязі, проте, станом на 01.01.2019 року перед позивачем існувала переплата по орендній платі в сумі 5851,35 грн.

Станом на 01.01.2020 року була переплата в сумі 11701,86 грн.

Станом на 01.01.2021 року була переплата в сумі 17552,41 грн.

Станом на 01.01.2022 року була переплата в сумі 23402,94 грн.

Станом на 01.01.2023 року була переплата в сумі 24706,88 грн.

Для того, щоб зменшити суму переплати по орендній платі, дійсно, протягом 2023 року та 2024 років орендна плата була нарахована в сумі 5851,34 грн. та проведена індексація орендної плати (коефіцієнт індексації 1,061), тому за 2024 рік нараховано орендну плату в сумі 6149,76 грн., але не виплачувалася, оскільки станом на 01.01.2024 року була переплата вже в сумі 18557,12 грн. (23402,94 грн. - 6149,76 грн.).

За 2024 рік було нараховано орендну плату в сумі 6887,73 грн. (5851,34 грн. х 1,12), але не проводилася виплата, позаяк існувала переплата.

Станом на 01.01.2025 року переплата по орендній платі становила 11669,39 грн. (18557,12 грн.- 6887,73 грн.).

Укладаючи договір оренди землі від 21.03.2016 позивач розраховував отримувати від ПАФ "Воля" оренду плату з урахуванням індексації з розрахунку 5851,34 грн. за один рік оренди належної йому земельної ділянки.

За період 2016-2024 роки позивачу повинна була бути виплачена орендна плата в сумі 53996,87 грн., а фактично позивач отримав орендну плату в сумі 65666,26 грн.

Посилається на те, що відсутність вини, як правило, звільняє особу - порушника зобов`язання від відповідальності.

До того ж, звертає увагу на те, що позивач не ставить перед судом питання стягнення на свою користь заборгованості з орендної плати з урахуванням 3% річних, індексу інфляції, оскільки ніякої заборгованості по оренді ПАФ "Воля" перед позивачем не існує.

Також, посилається на те, що позивач до суду надав Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2023 року.

При цьому, позивач не надав суду відомості за 2016 -2019 роки, що на їхню думку зроблено з метою, щоб суд не міг перевірити розмір виплаченої позивачу орендної плати за вказаний період.

Вважає, що позивачем не доведено систематичну несплату орендної плати, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень закону про істотне порушення умов договору та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

1.3. Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Волторністом С.М. до суду направлено відповідь на відзив, де останній не погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві, оскільки вказані ними документи не підтверджують того, що на користь позивача виплачувалася орендна плата наперед (авансом).

Так, у видатковому касовому ордері від 17.08.2016 вказано, що позивачу виплачено орендну плату за пай за 2016 рік в сумі 5 322, 00 грн.

У платіжній відомості від 12.04.2017 зазначено, що позивачу виплачено орендну плату за пай за 2017 рік в сумі 4 710, 33 грн.

У видатковому касовому ордері від 04.12.2018 вказано, що на користь позивача виплачено орендну плату за пай в сумі 7 536, 53 грн. (при цьому у зазначеному документі відсутні будь-які посилання на аванс, а тому враховуючи положення Договору оренди землі від 21.03.2016, стверджує, що оплата здійснена за 2018 рік).

У витязі із Приват 24 ПАФ «Воля» від 20.07.2020 вказано, що на користь позивача виплачено орендну плату за земельні паї у січні 2020 року в сумі 9420, 00 грн. та підтверджує те, що оплата здійснена за 2019 рік, оскільки в цьому документі відсутні будь-які посилання на аванс.

У відомості про зарахування заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) зазначено, що 15.12.2020 на користь позивача виплачено суму в розмірі 9 420,00 грн., однак в цьому документі відсутні будь-які посилання на виплату доходу авансом, а тому вказана виплата здійснена за 2020 рік.

У відомості про зарахування заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) зазначено, що 12.12.2022 на користь позивача виплачено суму в розмірі 2 000, 00 грн., де також відсутні будь-які посилання на виплату доходу авансом.

Отже, у всіх первинних документах, що надані ПАФ «Воля» на підтвердження того, що на користь позивача виплачувалася орендна плата та з яких представник відповідача робить висновок про наявність переплати відсутні докази того, що сторонами узгоджено питання виплати орендної плати авансом та, що орендодавець повідомлений про те, що отримує орендну плату наперед.

Крім того, представник позивача посилається на те, що під час підписання Договору оренди землі від 21.03.2016 між власником паю (Дем`яненком А.І.) та керівником ПАФ «Воля» (Оліфером В.В.) була досягнута домовленість про те, що в разі, якщо конкуренти будуть виплачувати орендну плату більшу за ту, яка зазначена у цьому договорі, на користь орендодавця буде доплачуватися сума рівна тій, що виплачується конкурентами.

Тобто, відповідач, проводячи виплати в сумі більшій ніж вказано в Договорі оренди землі від 21.03.2016, виконував домовленості, які були досягнуті під час підписання вказаного договору.

До того ж, покликається на те, що у жовтні 2019 року між сторонами було підписано додаткову угоду, де вони узгодили, що починаючи з 01.01.2019 розмір орендної плати за використання земельної ділянки буде складати 11 701,87 грн. На момент підписання вказаної угоди, яка здійснювалася в адмінприміщенні агрофірми, зазначає, що на місці не було її директора, у зв`язку з чим бухгалтер підприємства, яка отримала від орендодавця два примірники підписаної додаткової угоди про збільшення розміру орендної плати, пообіцяла підписати та повернути один примірник угоди позивачу, але вказаний документ не віддали орендодавцю до цього часу.

Також, посилається, на те, що зазначеним договором встановлено, що орендна плата вноситься протягом вересня-грудня поточного року, при цьому в самому договорі відсутні будь-які посилання на те, що орендар має право сплачувати орендну плату наперед.

1.4. Представником відповідача ПАФ «Воля» Панченко О.О., через підсистему «Електронний суд», до суду направлено заперечення (на відповідь на відзив), де остання посилається на те, що до договору оренди землі від 21.03.2016 жодної додаткової угоди не укладалося. І належних та допустимих доказів цього позивач до матеріалів справи не надає.

Звертає увагу на те, що з 16.07.2020 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-IX Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (надалі ДРРП) має містити відомості про розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами.

Таке доповнення було внесене вказаним Законом до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про

державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Тож, з 16.07.2020 відомості про розмір орендної плати за договорами оренди землі потрібно вносити до ДРРП. Відтак, у разі зміни після вказаної дати розміру орендної плати на підставі додаткової угоди до договору оренди землі, державному реєстратору потрібно подати документи для внесення до ДРРП відомостей про новий розмір орендної плати.

Водночас, дата державної реєстрації змін до запису про інше речове право (право оренди) жодним чином не впливає на дату набрання чинності додатковою угодою до договору, а відтак і на дату зміни розміру орендної плати.

Тому, у разі, якби була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 21.03.2016, то відповідно до Державного реєстр речових прав на нерухоме майно було б внесено відомості про розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами.

Ба більше, посилається на те, що жодних змін щодо розміру орендної плати, в т.ч. з підстав передбачених п. 13 Договору оренди землі від 21.03.20216, до зазначеного правочину не вносилося.

Крім того, позивач в поданому позові зазначив, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, а саме: передбачені в п. 9 Договору оренди землі від 21.03.20216, не вчасно виплачував орендну плату та здійснив не виплату орендної плати в розмірі 5% від нормативно грошової оцінки земельного паю: 5851,34 грн. протягом 2023-2024 року.

В той же час, відповідач надав докази того, що сплачено орендну плату в повному обсязі починаючи з 2016 року в повному обсязі і наразі існує переплата.

Всього за період з 21.03.2016 року по 31.12.2024 року до виплати підлягала орендна плата в сумі 53996,87 грн., а фактично виплачено позивачу орендну плату в розмірі 65666,36 грн.

На момент подання позивачем позовної заяви до суду існувала та наразі існує переплата в сумі 11669,39 грн.

Враховуючи той факт, що заборгованості по орендній платі немає, тому позивач і не просить стягнути заборгованість по орендній платі.

Тому, в зв`язку з цим, просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 Волторніст Сергій Миколайович звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, виклику та допиту свідків у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватної агропромислової фірми «Воля» про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 08.04.2025 року в задоволенні вказаного клопотання представника позивача відмовлено.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без виклику сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,2001 га з кадастровим номером :00:004:0082, що розташована на території Білогорільської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належить йому на праві власності на підставі Держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ № 052741, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2016 про що у Державному реєстрі зроблено запис за № 15593677 (а.с.9).

21 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАФ «Воля» було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 3,2001 га з кадастровим номером :00:004:0082 (а.с.10-11).

Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельного паю натуроплатою або у грошовому вигляді 5851,34 грн.

Сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації та вноситься в такі строки: вересень-грудень поточного року (п.п.т10-11 договору).

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 21 березня 2016 року, ОСОБА_1 передав, а орендар- ПАФ «Воля» прийняв вищевказану земельну ділянку (а.с.11 зворотня сторона ).

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером: 64406265, сформованої: 27.07.2016 вбачається, що право оренди земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.07.2016, про що в реєстр внесено запис за № 15593830 (а.с.12).

Із Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків на користь ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2024 року вбачається, що ПАФ «Воля» на користь позивача було нараховано та виплачено у четвертому кварталі 2020 року 11 701, 87 грн. суми за надання земельної ділянки в оренду, в першому кварталі 2022 року нараховано 4 670, 81 грн., а виплачено 16372, 68 грн., в четвертому кварталі 2023 року нараховано 5 852,17 грн., а виплачено 0,00 грн.(а.с.14-16).

Із виписки з карткового рахунку позивача за період з 01.01.2020 по 31.12.2024 вбачається, що відповідачем, з врахуванням переплати, на картковий рахунок позивача перераховувалися кошти за оренду земельної ділянки в розмірі, зокрема: 17.01.2020 9 420 грн., 15.12.2020 9 420 грн., 10.02.2022 13 180 грн., 12.12.2022 2 000 грн (а.с. 17-34).

Із Видаткового касового ордеру від 17 серпня 2016 року вбачається, що ПАФ «Воля» здійснено виплату позивачу орендної плати за пай за 2016 рік в розмірі 5 322,00 грн., про що свідчить його власний підпис про одержання зазначених коштів.

Із платіжної відомості про виплату орендної плати за пай за 2017 рік вбачається, що позивачу ПАФ «Воля» виплачено орендну плату за 2017 рік в сумі 4 710, 33 грн., про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 про отримання вказаних коштів (а.с. 72).

Із Відомості про виплату готівки № 100 та видаткового касового ордеру від 04 грудня 2018 року вбачається, що ПАФ «Воля» здійснено орендну плату за пай позивачу в сумі 7 536,53 грн., про що свідчить його підпис про одержання вказаних коштів (а.с. 74-75).

Із Відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) ПАФ «ВОЛЯ» за період 2020-12-15 по 2020-12-15 вбачається, що ОСОБА_1 зараховано 9420.00 грн. орендної плати за пай (а.с. 77-78).

Із Відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) ПАФ «ВОЛЯ» за період 2022-02-10 по 2022-02-10 вбачається, що ОСОБА_1 зараховано 13180,00 грн. орендної плати за пай (а.с. 79).

Із Відомості зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) ПАФ «ВОЛЯ» за період 2022-12-12 по 2022-12-12 вбачається, що ОСОБА_1 зараховано 2000,00 грн. орендної плати за пай (а.с. 80).

Згідно розрахунку суми орендної плати згідно Договору оренди землі б/н від 21.03.2016 між ОСОБА_1 та Приватною агропромисловою фірмою «Воля» та фактично виплаченою орендною платою вбачається, що орендна плата згідно договору:

- за 2016 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 5851,34 грн.;

- за 2017 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 8191, 88 грн., переплата орендної плати в розмірі 2 340,54;

- за 2018 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 9 362,15 грн., переплата орендної плати в розмірі 5851,35;

- за 2019 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 11 701,87 грн., переплата орендної плати в розмірі 11701,86;

- за 2020 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 11 701,87 грн., переплата орендної плати в розмірі 17 552,41;

- за 2021 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 11 701,87 грн., переплата орендної плати в розмірі 23 402,94;

- за 2022 рік становить 5851,34 грн., фактично виплачено 7 155,28 грн., переплата орендної плати в розмірі 24 706,88;

- за 2023 рік становить 6 149,76 грн. та переплата орендної плати в розмірі 18 557, 12;

- за 2024 рік становить 6 887, 73 грн. та переплата орендної плати в розмірі 11669, 39, а всього орендна плата згідно договору становить 53 996, 87 грн., фактично виплачена орендна плата в розмірі 65 666, 26 грн., а переплата орендної плати становить 11 669, 39 грн. (а.с.82).

Норми права, які застосував суд.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Отже, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата (два та більше випадки) орендної плати, передбаченої договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, свідчить про те, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Отже із системного аналізу ст. 141 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та умов спірного договору слідує, що тільки систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору.

За своїм змістом систематичність яка є більшою від неодноразовості, яка означає два випадки несплати, - передбачає три і більше несплати орендної плати.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Позивач мотивував позовні вимоги тим, що відповідач протягом 2023-2024 років не сплачував орендну плату, тобто допускав несплату орендної плати, передбаченої договором.

Натомість, судом встановлено, що розмір коштів, фактично отриманих позивачем наперед від ПАФ «Воля», є більшим ніж сума, яку він мав би отримати у разі виплати оренди у строки, визначені договором.

До того ж, позивачем не подано до суду доказів та не зазначено, у чому полягає порушення його прав та яка суттєва шкода його інтересів спричинена внаслідок дій відповідача ПАФ «Воля».

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 06.06.2019 (справа №388/647/17) вбачається, що отримання особою орендної плати наперед, є підтвердженням того, що вона дала свою згоду отримувати орендну плату наперед, а отже систематичність невиплати відповідачем орендної плати не доводиться.

Виплачена орендна плата відповідно до умов договору оренди у повному обсязі за минулі роки, а також наперед, на що позивач погодився та не заперечував проти таких дій відповідача до звернення до суду з цим позовом, тому відсутні підстави для розірвання спірного договору.

З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20).

Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку,а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами,а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

З урахуванням викладеного, звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання договору оренди б/н від 21.03.2016 та припинення права оренди земельної ділянки у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати за умови, як встановлено судом, що така орендна плата була виплачена орендарем у повному розмірі наперед, заборгованість з орендної плати відсутня, не узгоджується із засадами розумності, добросовісності та справедливості, визначеними статтею 3 ЦК України.

Відповідач не порушив умови договору оренди та не допускав прострочення сплати орендної плати за відповідний період, оскільки кошти були сплачені наперед, до обумовленої сторонами дати.

Належне виконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасної сплати орендної плати за спірний період підтверджено в суді належними і допустимими доказами.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача, викладені у відповіді на відзив, про те, що під час підписання договору оренди землі б/н від 21.03.2016 між позивачем ОСОБА_1 та керівником ПАФ «Воля» Олефіром В.В. була досягнута домовленість, що в разі, якщо конкуренти будуть виплачувати орендну плату більшу за ту, яка зазначена у вказаному договорі, на користь орендодавця буде доплачуватися сума рівна тій, що виплачується конкурентам, та про те, що у жовтні 2019 року між сторонами було підписано додаткову угоду, де вони узгодили, що починаючи з 01.01.2019 розмір орендної плати за використання земельної ділянки буде складати 11 701,87 грн. На момент підписання вказаної угоди, яка здійснювалася в адмінприміщенні агрофірми, зазначає, що на місці не було її директора, у зв`язку з чим бухгалтер підприємства, яка отримала від орендодавця два примірники підписаної додаткової угоди про збільшення розміру орендної плати, пообіцяла підписати та повернути один примірник угоди позивачу, але вказаний документ не віддали орендодавцю до цього часу, оскільки належних та допустимих доказів щодо укладення додаткової угоди позивач до матеріалів справи не надав.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № 340-IX Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (надалі ДРРП) має містити відомості про розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами.

Таке доповнення було внесене вказаним Законом до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV.

Тож, з 16.07.2020 відомості про розмір орендної плати за договорами оренди землі потрібно вносити до ДРРП. Відтак, у разі зміни після вказаної дати розміру орендної плати на підставі додаткової угоди до договору оренди землі, державному реєстратору потрібно подати документи для внесення до ДРРП відомостей про новий розмір орендної плати.

Водночас, дата державної реєстрації змін до запису про інше речове право (право оренди) жодним чином не впливає на дату набрання чинності додатковою угодою до договору, а відтак і на дату зміни розміру орендної плати.

Тому, у разі, якби була укладена додаткова угода до договору оренди землі від 21.03.2016, то відповідно до Державного реєстр речових прав на нерухоме майно повинно було б внесено відомості про розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, позаяк систематична несплата орендної плати, що є підставою вважати порушення орендарем виконання умов договору оренди землі, передбачає два та більше випадки, що не доведено належними та допустимими доказами, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивач отримував орендну плату наперед та з приводу цього не висловлював будь-яких заперечень, з огляду на це суд вважає, що такими діями відповідач не порушив умови договору оренди землі б/н від 21 березня 2016 року в частині не сплати орендної плати.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватної агропромислової фірми «Воля» про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки, то понесені витрати на правову допомогу позивачем задоволенню не підлягають.

Представник відповідача адвокат Панченко О.О. просить стягнути на користь відповідача ПАФ «Воля» понесені судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 25 000 гривень 00 копійок.

Судом встановлено, що згідно договору про надання правничої допомоги від 04.03.2025 № 01-04/03/25, рахунку №12/25 від 04.03.2025 та платіжного доручення № 20 від 06.03.2025 правову допомогу відповідачу у справі надавала адвокат Панченко О.О.

Із правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), a також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були тaкi витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обгрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12- 171гс19).

Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у своїх рішеннях від 12 жовтня 2006 p. y справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначив, що присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фaктичними і неминучими, a їхній розмір обгрунтованим. У рішенні ЕСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, якi мають розумний розмір.

Суд, враховуючи вищезазначене, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг тa витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності тa співрозмірності, вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на пpaвничy допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витpaт для цієї cпpaви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 11,15,526,610,626,627,629,651 ЦК України, статею 141 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», статтями 12, 81, 89, 133,137,141,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватної агропромислової фірми «Воля» про розірвання договору оренди землі та припинення права оренди земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватної агропромислової фірми «Воля» витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Відмовити приватній агропромисловій фірмі «Воля» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи

Позивач: ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Приватна агропромислова фірма «Воля» (місцезнаходження: 37221, вул. Центральна, 39, с. Лука, Миргородський район, Полтавська область, ).

Повний текст рішення виготовлено 08 квітня 2025 року.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ