Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Маковської Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представниці відповідача Кожухар І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скиби Тетяни Володимирівни про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скиби Т.В. про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , на окупованій території Луганська область, місто Стаханов (на даний час Кадіївка), помер батько позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Останній був пенсіонером, отримував пенсію, як пенсіонер МВС України, за вислугою років. Пенсію оформив до 2014 року, до початку АТО, за місцем реєстрації Луганська область, місто Стаханов. У 2014 році батько позивача переїхав до міста Сколе Львівської області, де був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа (ВПО), за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання сина/позивача у справі. Після смерті батька позивач, у встановлений законом термін, звернувся до приватного нотаріусу задля реалізації та оформлення спадкових прав на майно, після смерті батька. За результатами звернення позивача, була заведена спадкова справа. Задля встановлення спадкової маси, приватний нотаріус зробив запит, звернувшись до відповідача, намагаючись встановити розмір недоотриманої пенсії. На даний запит відповідач повідомив про наступне: виплата пенсії проведена до 30.04.2020 року; рішенням комісії з питань призначення (відмовлення) соціальних виплат, як ВПО, від 10.07.2018 року № 3 з 01.05.2018 року відмовлено у відновлення пенсії у зв`язку із відсутністю особи за фактичним місцем проживання;

відповідно до п. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що не була отримана, не включається до складу спадщини.

Таким чином позивач не зміг успадкувати недоотриману пенсію після померлого батька, у встановленому законом порядку, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину.

Позивач зазначає, що за життя, до травня 2018 року, батько позивача отримував пенсію, як пенсіонер МВС України, за вислугою років. З травня 2018 року виплати пенсій було припинено та до моменту смерті - жодних пенсійних виплат на адресу батька позивача, від відповідача не було. Рішення № 3 від 10.07.2018 року про відмову у відновлення пенсії з 01.05.2018 року ані позивач, ані його батько не отримували та із ним не були ознайомлені.

Таким чином із травня 2018 року включно, до моменту своєї смерті до липня 2020 включно, пенсіонер ОСОБА_3 не отримувава жодних пенсійних виплат. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер. Пів року після смерті батька позивача спливало 03.01.2021 року. Задля отримання недоотриманої пенсії померлого батька на підставі п. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_2 звернувся до відповідача із письмовою заявою у встановлений законом термін, відправивши заяву на адресу відповідача у перший робочий день 04.01.2021 року, так як 03.01.2021 року була календарна неділя. В заяві Кравець просив провести виплату недоотриманої пенсії померлого батька, так як на час смерті батька позивач проживав разом із ним. До заяви додавалися довідки ВПО на ім`я померлого батька позивача та на ім`я позивача. Письмового мотивованого рішення на своє звернення про сплату недоотриманої пенсії батька, позивач не дочекався, доказом чого є відсутність у відповідача доказів направлення та вручення такої відповіді. В березні 2021 року та в липні 2021 року позивач із заявою звертався на адресу відповідача, та повідомляв про відсутність відповіді на свою заяву від 30.12.2021 року (відправлена 04.01.2021 року). Відповіді на дані заяви позивач не отримав.

Позивач стверджує, що в серпні 2021 року та в грудні 2021 року телефонував на «гарячу лінію» до відповідача, запитував про долю свого звернення, та отримав усну відповідь про те, що йому відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії після смерті батька, підстави відмови були наведені у відповіді нотаріусу на її запит; ствердили, що йому було направлено відповідь; повідомили, що скерують ще раз, потрібно зачекати на отримання мотивованої письмової відповіді. Станом на листопад 2024 року позивач так й не отримав відповіді від відповідача.

Після укладання угоди між адвокатом та замовником послуг ОСОБА_2 (01.10.2024 року), представник позивача звернувся на адресу відповідача із адвокатським запитом, який був датований 11.10.2024 року в якому просив повідомити: чи надавалася письмова мотивована відповідь на звернення позивача, щодо виплати недоотриманої пенсії батька та якщо так просив направити докази направлення та отримання відповіді на заяву від ОСОБА_2 17.10.2024 року за вих. № 1300-5902-8/174453, ОСОБА_2 отримав відповідь із додатками. До листа відповідача було долучено відповідь, яку начебто було відправлено позивачу у відповідь на його запит від 03.01.2021 року, але доказів направлення та отримання даної мотивованої відповіді від відповідача на адресу позивача на його заяву від 03.01.2021 року надано не було.

Позивач вважає, що саме із моменту отримання відмови на його заяву від 03.01.2021 року, яка (відмова) отримана з листом 17.10.2024 року, у позивача виникло право на оскарження відмови у проведенні виплати недоотриманої пенсії померлого батька. Після ознайомлення із відповіддю про відмову, сторона позивача встановила, що ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлого батька на підставі того, що: було пропущено строк на звернення із заявою про виплату недоотриманої пенсії; при зверненні ОСОБА_2 не надав докази проживання померлого батька разом із ним.

Позивач вважає, що має законні підстави на звернення до суду із вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлого батька позивача ОСОБА_3 . Померлий пенсіонер ОСОБА_3 (батько позивача) не отримував пенсію з травня 2018 року по липень 2020 року включно; тобто загальній термін неотримання пенсії складає два роки та два місяці, тому з урахуванням того, що середня пенсія померлого батька позивача складала 5 832.27 грн, позивач вважає, що він мав право на отримання недоотриманої пенсії померлого батька у розмірі 291 613,50 грн.

Припинення пенсійних виплат на адресу пенсіонера ОСОБА_3 , що підтверджує відповідач у листі відповіді на адресу приватного нотаріуса Скиба Т.В. у травні 2018 року, позивач вважає протиправним з боку відповідача.

Припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій таким пенсіонером не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців права на отримання пенсії. Право на такі виплати у пенсіонера зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України, що вбачається з постанови Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №428/10113/20. Касаційний суд вказав, що коли має місце припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, то такий пенсіонер (незалежно від факту оскарження дій пенсійного фонду) має право на пенсійні виплати у строк понад три роки. Відповідне право, у разі смерті пенсіонера переходить до членів його сім`ї/його спадкоємців. Також подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 по справі №243/13575/19. За таких умов, член сім`ї померлого пенсіонера/його спадкоємець може претендувати на отримання недоотриманої пенсії, якщо припинення виплати пенсії відбулося з підстав не передбачених законом. Тому враховуючи наведене, просить позов задовольнити, а також стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір.

Крім того, позивач просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідь 1240-16/К-52/8-1300/21 від 08.02.2021 року на заяву позивача, яка датована 31.12.2020 року не було скеровано йому відповідно до норм чинного законодавства, доказу направлення даної відповіді на адресу ОСОБА_2 та її вручення відповідач не надає. Не отримавши відповіді від ГУ ПФУ у Львівській області, ОСОБА_2 декілька разів простою кореспонденцією звертався із заявами та просив надати відповідь, але так її й не отримав. На запит адвоката Кузьміна Є.В. відповідь ГУ ПФУ у Львівській області, надало відповідь, до якої було додано відповідь 1240-16/К-52/8-1300/21 від 08.02.2021 року на заяву позивача. Тому саме з моменту отримання відповіді/відмови позивачу стали відомі підстави цієї відмови та виникло право на її оскарження. Враховуючи наведене, просить визнати причини пропуску строку на звернення до суду поважними.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

19.12.2024 року представником позивача усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 16.12.2024 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.12.2024 року відкрито загальне судове провадження у справі.

13.02.2025 року представниця відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подала до суду відзив на позовну заяву.

25.02.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви та просить позов задовольнити. Окрім цього, уточнив, що у позовній заяві помилково невірно було обчислено розмір недоотриманої пенсії померлого батька/пенсіонера ОСОБА_3 за період з 01 травня 2018 року по 03 липня 2020 року суму право на яку просить визнати позивач та яка підлягає стягненню з відповідача на його користь, тому просить вважати вірною суму - 151639,02 грн., а не 291613, 50 грн.

Представниця відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що ОСОБА_2 звертався із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.12.2020 щодо виплати недоотриманої пенсії, на його думку, у зв`язку із смертю батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Головним управлінням листом від 08.02.2021 за № 1240-16/К-52/8-1300/21 надано відповідь, що з 01.05.2018 виплату пенсії ОСОБА_3 припинено з 01.05.2018 у зв`язку із відсутністю особи за фактичним місцем проживання (рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат, як внутрішньо переміщеній особі від 10.07.2018 № 3). Позивач, звертаючись із даним позовом, не надає доказів що є спадкоємцем померлого. Свідоцтво на наявність права на отримання зазначених коштів відсутнє. Щодо суми коштів в розмірі 291 613,5 грн. обраховану самостійно позивачем зазначає, що ОСОБА_3 перебував на обліку на обліку та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII з 01.01.2014. Щомісячний розмір пенсії ОСОБА_3 отримував щомісячно. Проте, 01.05.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області припинено виплату пенсії ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю за фактичним місцем проживання (рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат, як внутрішньо переміщеній особі від 10.07.2018 № 3). Зазначене, рішення не оскаржувалось, з питань поновлення виплати ОСОБА_3 не звертався. За період з 01.01.2018 по 30.04.2018 нарахована пенсія ОСОБА_3 виплачена повністю. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 14.08.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виплачено допомогу на поховання в розмірі 17496,81 грн. Представниця відповідача зазначає, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими. Отже, самостійно обчислена позивачем сума невиплаченої пенсії 291613,50 грн., з порушенням дискреції, не належала ОСОБА_3 на момент смерті, а також значно перевищує суму, яка б могла бути обрахованою, оскільки не враховано норми законодавства щодо пенсійного забезпеченням осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону-2262. ОСОБА_2 не має права на виплати, що за життя ОСОБА_3 не було нараховано, і на які за його життя право було припинено. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Скиба Т.В. у судове засідання не з`явилася, хоча був належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача та представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , на окупованій території Луганська область, місто Стаханов (на даний час Кадіївка), помер батько позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.08.2020 року / а. с. 26/.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 був пенсіонером, отримував пенсію, як пенсіонер МВС України, за вислугою років. Пенсію оформив до 2014 року, до початку АТО, за місцем реєстрації Луганська область, місто Стаханов.

У 2014 році батько позивача переїхав до міста Сколе Львівської області, де був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа (ВПО), за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання сина/позивача у справі, що вбачається , зокрема, з довідки ВПО на ім`я померлого батька позивача ОСОБА_3 та на ім`я позивача ОСОБА_2 , що є доказом того, що позивач та його батько на день смерті батька проживали разом.

Після смерті батька позивач, у встановлений законом термін, звернувся до приватного нотаріусу задля реалізації та оформлення спадкових прав на майно, після смерті батька. За результатами звернення позивача, була заведена спадкова справа.

Задля встановлення спадкової маси, приватний нотаріус зробив запит, звернувшись до відповідача, намагаючись встановити розмір недоотриманої пенсії.

На даний запит Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що виплата пенсії проведена до 30.04.2020 року; рішенням комісії з питань призначення (відмовлення) соціальних виплат, як ВПО, від 10.07.2018 року № 3 з 01.05.2018 року відмовлено у відновлення пенсії у зв`язку із відсутністю особи за фактичним місцем проживання; відповідно до п. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», сума пенсії, що не була отримана, не включається до складу спадщини. /а. с. 13/.

Позивач зазначає, що за життя, до травня 2018 року, ОСОБА_3 отримував пенсію, як пенсіонер МВС України, за вислугою років. З травня 2018 року виплати пенсій було припинено та до моменту смерті - жодних пенсійних виплат на адресу батька позивача, від відповідача не було.

Рішення № 3 від 10.07.2018 року про відмову у відновлення пенсії з 01.05.2018 року ані позивач, ані його батько не отримували та із ним не були ознайомлені.

З травня 2018 року включно, до моменту своєї смерті до липня 2020 включно, пенсіонер ОСОБА_3 не отримував жодних пенсійних виплат.

Пів року після смерті ОСОБА_3 спливало 03.01.2021 року.

Задля отримання недоотриманої пенсії померлого батька на підставі п. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_2 звернувся до відповідача із письмовою заявою у встановлений законом термін, відправивши заяву на адресу відповідача у перший робочий день 04.01.2021 року, так як 03.01.2021 року була календарна неділя. В заяві Кравець просив провести виплату недоотриманої пенсії померлого батька, так як на час смерті батька позивач проживав разом із ним. До заяви додавалися довідки ВПО на ім`я померлого батька позивача та на ім`я позивача. Письмового мотивованого рішення на своє звернення про сплату недоотриманої пенсії батька, позивач не дочекався, доказом чого є відсутність у відповідача доказів направлення та вручення такої відповіді.

В березні 2021 року та в липні 2021 року позивач із заявою звертався на адресу відповідача, та повідомляв про відсутність відповіді на свою заяву від 30.12.2021 року (відправлена 04.01.2021 року). Відповіді на дані заяви позивач не отримав.

01.10.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, який був датований 11.10.2024 року в якому просив повідомити: чи надавалася письмова мотивована відповідь на звернення позивача, щодо виплати недоотриманої пенсії батька та якщо так просив направити докази направлення та отримання відповіді на заяву від ОСОБА_2

17.10.2024 року за вих. № 1300-5902-8/174453, ОСОБА_2 отримав відповідь із додатками. До листа відповідача було долучено відповідь, яка була надана позивачу у відповідь на його запит від 03.01.2021 року, але доказів направлення та отримання даної мотивованої відповіді від відповідача на адресу позивача на його заяву від 03.01.2021 року надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття, права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок-його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з ч. 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася не доотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788- XII від 05.11.1991року, суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з ст. 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сумі втому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією уразі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку. У разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Ці спадкоємці набувають право на спадщину в рівних частках.

Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити).

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року (справа № 428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №243/3505/16-ц вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб, незалежно від перебування їх на обліку, як внутрішньо переміщених осіб, чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій таким пенсіонером не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців права на отримання пенсії. Право на такі виплати у пенсіонера зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі №428/10113/20 викладено аналогічний правовий висновок. Касаційний суд вказав, що коли має місце припинення пенсійних виплат за життя пенсіонера з підстав, не передбачених законом, то такий пенсіонер (незалежно від факту оскарження дій пенсійного фонду) має право на пенсійні виплати у строк понад три роки. Відповідне право, у разі смерті пенсіонера переходить до членів його сім`ї/його спадкоємців.

Також подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 14.02.2022 по справі №243/13575/19. За таких умов, член сім`ї померлого пенсіонера/його спадкоємець може претендувати на отримання недоотриманої пенсії, якщо припинення виплати пенсії відбулося з підстав не передбачених законом.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки долучені позивачем до матеріалів справи належні та допустимі докази підтверджують, що за життя ОСОБА_2 не виплачено недоотриману пенсію за період з 01 травня 2018 року по 03 липня 2020 року у розмірі 151 639, 02 грн., оскільки він мав право на таку пенсію, однак таку відповідачем не було виплачено. Відповідач стверджує, що з 01.05.2018 виплату пенсії ОСОБА_3 припинено з 01.05.2018 у зв`язку із відсутністю особи за фактичним місцем проживання (рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат, як внутрішньо переміщеній особі від 10.07.2018 № 3), однак про таке рішення не було повідомлено померлого. Не оскарження дій померлим пенсіонером не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців права на отримання пенсії. Право на такі виплати у пенсіонера зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України. Таким чином, сума невиплаченої недоотриманої пенсії входить до складу спадщини відповідно до норм чинного законодавства. Позивач відповідно до вимог законодавства звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії спадкодавця. Оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом до майна його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому за ним слід визнати право власності на суму доплати пенсії у розмірі 151639, 02 грн. за період з 01 травня 2018 року по 03 липня 2020 року в порядку спадкування за законом, оскільки така не була виплачена за життя ОСОБА_3 , хоча останній мав право на одержання такої.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови.

Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України). Загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Позивач просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідь 1240-16/К-52/8-1300/21 від 08.02.2021 року на заяву позивача, яка датована 31.12.2020 року не було скеровано йому відповідно до норм чинного законодавства, доказу направлення даної відповіді на адресу ОСОБА_2 та її вручення відповідач не надає. Не отримавши відповіді від ГУ ПФУ у Львівській області, ОСОБА_2 декілька разів простою кореспонденцією звертався із заявами та просив надати відповідь, але так її й не отримав. На запит адвоката Кузьміна Є.В. відповідь ГУ ПФУ у Львівській області, надало відповідь, до якої було додано відповідь 1240-16/К-52/8-1300/21 від 08.02.2021 року на заяву позивача. Тому саме з моменту отримання відповіді/відмови позивачу стали відомі підстави цієї відмови та виникло право на її оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав відповідь/відмову №1240-16/К-52/8-1300/21 від 08.02.2021 року на заяву позивача щодо проведення виплати недоотриманої пенсії померлого батька отримав 17.10.2024 року . До цього часу позивач не отримував даної відповіді, доказів отримання ОСОБА_2 такої відповіді раніше відповідачем не надано, а відтак позивачу стали відомі підстави цієї відмови та виникло право на її оскарження, від 17.10.2024 року.

Таким чином, суд вважає, що строк на звернення до суду з даним позовом пропущено з поважних підстав, тому такий підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1213,11 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 19, 60, 61, 81, 169, 208, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1227, 1268 ЦК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк для звернення до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скиби Тетяни Володимирівни про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення.

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Скиби Тетяни Володимирівни про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого спадкодавця та її стягнення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію померлого батька/пенсіонера ОСОБА_3 за період з 01 травня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 151 639, 02 грн.

Стягнути з Головного Управління ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_2 недотриману пенсію його померлого батька ОСОБА_3 , за період з 01 травня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 151 639, 02 грн., яка належить померлому батькові позивача - ОСОБА_3 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 000, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) 1213,11 грн. судового збору.

Повний текст судового рішення проголошено 08.04.2025 року о 16 год. 45 хв.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р. Юрків.