Провадження № 2/132/393/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 квітня 2025 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді КАРНАУХА Н.П., при секретарі судового засідання ЛИСЮК О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівки Хмільницького району Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в місті Калинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , зареєстрований 25 листопада 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, актовий запис № 2518.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що дітей у шлюбі не мають. Спільне та сімейне життя не склалось, оскільки у них виявились різні погляди на поведінку та роль кожного з подружжя в сім`ї, зокрема постійне перебування відповідача в стані сп`яніння, а також намагання пояснити це відповідачу не представило за можливе, так як відповідач не сприймає слів позивача. Тому сторони прийшли до висновку, що їх спільне проживання стало недоречним і тому почали жити окремо один від одного та наразі взагалі не спілкуються. Де наразі проживає відповідач, позивачу не відомо. В кожного з них вже сформувалось своє окреме життя. Після неналежної поведінки відповідача у шлюбі подальше спільне життя виявилось недоречним та неможливим. Будь-якого бажання спілкуватись з відповідачем позивач не має та не бажає, тому на протязі тривалого часу подружжя не спілкуються взагалі. Подальше формальне збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача та є її волевиявленням, тому остання звертається до суду з даним позовом та просить не давати час на примирення. При неодноразовій подачі заяви до відділу РАЦС, відповідач не приходив, тому позивач була змушена звернутись до суду з вказаною позовною заявою. Спору між подружжям щодо поділу спільно придбаного під час шлюбу майна немає. Вимог про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, позивач не заявляє.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2025 року постановлено відкрити провадження за вказаним позовом, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони у справі в засідання призначені на 04.03.2025, 13.03.2025 та 04.04.2025 не з`явились, про дату, час та місце судових засідань повідомлені належним чином.

Позивачем разом із подачею позовної заяви була подана заява про розгляд даного позову без його участі. Додатково 21.02.2025, 04.04.2025 позивач ОСОБА_1 надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги викладені в позові підтримала та просила задовільнити.

Судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_2 надсилались судом за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 . Однак, відповідач у судові засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

За наявності існуючих умов, передбачених в частині першій статті 280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд 04.04.2025 ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За частиною 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 листопада 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, актовий запис № 2518. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що дітей у шлюбі не мають. Спільне та сімейне життя не склалось, оскільки у сторін виявились різні погляди на поведінку та роль кожного з подружжя в сім`ї, зокрема постійне перебування відповідача в стані сп`яніння, а також намагання позивача пояснити це відповідачу не представило за можливе, так як відповідач не сприймає слів позивача. Тому сторони прийшли до висновку, що їх спільне проживання стало недоречним і тому почали жити окремо один від одного та наразі взагалі не спілкуються. Де наразі проживає відповідач, позивачу не відомо. В кожного з них вже сформувалось своє окреме життя. Після неналежної поведінки відповідача у шлюбі подальше спільне життя виявилось недоречним та неможливим. Будь-якого бажання спілкуватись з відповідачем позивач не має та не бажає, тому на протязі тривалого часу подружжя не спілкуються взагалі. Подальше формальне збереження шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача та є її волевиявленням, тому остання звертається до суду з даним позовом та просить не давати час на примирення. При неодноразовій подачі заяви до відділу РАЦС, відповідач не приходив, тому позивач була змушена звернутись до суду з вказаною позовною заявою. Спору між подружжям щодо поділу спільно придбаного під час шлюбу майна немає. Вимог про стягнення з відповідача судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, позивач не заявляє.

Виходячи з положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Позивач згідно матеріалів справи заперечує проти надання строку для примирення та збереження шлюбу.

Позивачем понесено судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 211,20 грн., які позивач просила залишити за нею.

Виходячи з викладеного, оскільки сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали віддалені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав відзиву, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Керуючись ст. ст. 141, 200, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст. ст. 104, 110, 112-115 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 листопада 2023 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, актовий запис № 2518, між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвати.

Копію рішення направити сторонам до відома.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Н.П. Карнаух