У Х В А Л А

іменем України

03 квітня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Ромазан Л.С., за участі секретаря судового засідання Будз М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулась до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у виконавчому провадженні № 41957645.

Обґрунтовуючи заяву, представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» зазначила, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2013 року у справі №606/1673/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено та ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року у розмірі 13291.63 грн. та 229.40 грн. судового збору. На виконання рішення суду видано виконавчі листи №606/1673/13-ц, у зв"язку із чим Теребовлянським ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження №41957645. В подальшому, 06 жовтня 2017 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року. Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року, позичальником згідно з яким є ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та із посиланням на вимоги ст. 442 ЦПК України представник заявника просить заяву задоволити.

Представник заявника у судове засідання не з`явилась, подала суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності.

Представник стягувача, Теребовлянський ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Боржники ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи положення ст. 442 ЦПК України, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, які гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, приходить до наступного висновку.

26 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №2-846/08, провадження № 61-16235св21 (ЄДРСРУ №106988884) досліджував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження або стягувача у виконавчому документі.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Аналогічні приписи містяться у частині п`ятій статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

За змістом статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону № 1404-VIII, з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 дійшла висновку про те, що враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 зазначила, що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1У), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Вказана позиція підтримана 19 жовтня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-1105/10, провадження № 61-19386св21 (ЄДРСРУ № 106940349).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що «питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу».

Таким чином, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Судом встановлено, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2013 року у справі №606/1673/13-ц позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено та ухвалено стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року у розмірі 13291.63 грн. та 229.40 грн. судового збору.

На виконання рішення суду видано виконавчі листи №606/1673/13-ц, у зв"язку із чим Теребовлянським ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження №41957645.

На час розгляду заяви про заміну сторони виконавче провадження не закінчено.

В подальшому, 06 жовтня 2017 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 41/К, додаток №1 до цього договору, відповідно до яких до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги і за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року.

Згідно із п. 4 зазначеного договору за відступлення прав вимоги за основними договорами, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплачує банку грошові кошти у сумі 3 378 102.222 грн.

Платіжним дорученням № 9 від 06.10.2017 року підтверджується сплата ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» ПАТ «Дельта Банк» 3 378 102.222 грн. за договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 41/К від 06 жовтня 2017 року.

Оскільки договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 41/К встановлено, що права вимоги до заявника (нового кредитора) переходять виключно за умови оплати таких прав, вказана оплата здійснена, тому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є правонаступником усіх прав та обов`язків за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року, позичальником згідно з яким є ОСОБА_1 .

За таких обставин заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 258-261, 352-353, 442 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні № 41957645, відкритому на підставі рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 вересня 2013 року у справі №606/1673/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 009-19500-181110 від 18 листопада 2010 року у розмірі 13291.63 грн. та 229.40 грн. судового збору із публічного акціонерного товариства на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, будинок,1 корпус 28, ).

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя Л.С.Ромазан