Провадження № 2/344/1567/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Приватно торгового підприємства «Лісна» про визнання прав на майно, яке буде створене в майбутньому в об`єкті незавершеного будівництва,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватно торгового підприємства «Лісна» про визнання прав на майно, яке буде створене в майбутньому в об`єкті незавершеного будівництва, мотивуючи тим, що 20 січня 2021 р. між ОСОБА_1 та Відповідачем було укладено договір б/н купівлі продажу нерухомого майна (двухкімнатної квартири) АДРЕСА_1 . Вартість квартири складає 619000грн. Планове закінчення будівництва ІІ квартал 2022р. Згідно до п.3.2.даного договору та квитанцій оплата здійснюється до17.09.2021р. Позивачем до 17.09.2021р. оплачено всю суму вартості квартири.

20 січня 2021 р. між ОСОБА_1 та Відповідачем було укладено договір б/н купівлі продажу нерухомого майна (однокімнатної квартири) АДРЕСА_2 . Вартість квартири складає 403832 грн. Планове закінчення будівництва ІІ квартал 2022р. Згідно до п.3.2.даного договору та квитанцій оплата здійснюється до17.09.2021р. Позивачем до 17.09.2021р. оплачено всю суму вартості квартири. Вартість двох квартир складає 1 022832 грн.

На момент звернення з позовом Позивачем повністю виконано свої зобов`язання в частині внесення коштів обумовленим договором. Підставами звернення з позовом є те, що поведінка ПТП «Лісна» свідчить про системне небажання підприємства виконувати взяті на себе договірні зобов`язання у частині будівництва, тим самим створюючи обґрунтовані ризики для подальшого завершення будівництва будинку як такого і отримання інвесторами у власність проінвестованої ними нерухомості. Будівництво не здійснюється уже протягом тривалого часу через незадовільні фінансово-економічні показники товариства, економічно неефективну діяльність його керівництва.

В 2022р. померла засновник та власник забудовника ПТП «Лісна» після чого будівництво новобудови було зупинено. За договором строк будівництва та введення будинку в експлуатацію завершився. Не зважаючи на це, Відповідач свої зобов`язання і по даний час не виконав. Будівництво будинку здійснюється на земельних ділянках кадастровий номер :01:004:0302, площею 0,225 га та :01:004:0221, площею 0,0560 га право власності та право користування на які зареєстровані за ПТП «Лісна». Беручи до уваги кінцеву неможливість ПТП «Лісна» завершити будівництво житлового багатоквартирного будинку внаслідок неефективного використання отриманих від інвесторів грошових коштів, реальність ризиків можливого відчуження підприємством об`єктів нерухомого майна (незавершеного будівництва) та виведення отриманих фінансів з-під контролю інвесторів будівництва, що в подальшому унеможливить виконання умов договорів в частині передачі майнових прав та завершення будівництва, вважає, що єдиним способом захисту прав як інвесторів є визнання майнових прав.

Враховуючи наведене просить суд визнати за ОСОБА_1 майнове право на двох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 майнове право на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Стягнути з Відповідача судові витрати.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд про задоволення вимог позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, такий захист здійснюється у спосіб, передбачений у частині другій статті 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

20 січня 2021 року між ОСОБА_1 (покупцем) та Приватно-торговим підприємством «Лісна» (продавцем) було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому б/н, а саме: двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 .

П.3.13 Договору передбачено, що загальна сума Договору на момент укладання даного Договору складає 619 000,00 грн., що становить 21 989 Доларів США.

Планове закінчення будівництва ІІ квартал 2022р. (п.4.1.1.Договору).

Згідно до п.3.2.Даного договору покупець сплачує загальну суму договору у відповідності до зазначеного у Договорі графіку.

Згідно долучених до матеріалів справи копій квитанцій встановлено, що за період з 20.01.2021 року по 07.05.2023 року позивачем ОСОБА_1 сплачено Приватно торговому підприємству «Лісна» грошові кошти в сумі 21 989 Доларів США згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому б/н від 20 січня 2021 року.

20 січня 2021 р. між ОСОБА_1 (покупцем) та Приватно-торговим підприємством «Лісна» (продавцем) було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому б/н, а саме: однокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

П.3.13 Договору передбачено, що загальна сума Договору на момент укладання даного Договору складає 403 832,00 грн., що становить 14 346 Доларів США.

Планове закінчення будівництва ІІ квартал 2022р. (п.4.1.1.Договору).

Згідно до п.3.2.Даного договору покупець сплачує загальну суму договору у відповідності до зазначеного у Договорі графіку.

Згідно долучених до матеріалів справи копій квитанцій встановлено, що за період з 20.01.2021 року по 07.05.2023 року позивачем ОСОБА_1 сплачено Приватно торговому підприємству «Лісна» грошові кошти в сумі 14 346 Доларів США згідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено у майбутньому б/н від 20 січня 2021 року.

Згідно з даними порталу єдиної державної електронної системи у сфері будівництва станом на 11.12.2023 ПТП «Лісна» 06.06.2017 на підставі заяви №47301, наявна декларація про початок будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0021. Дані щодо введення будинку в експлуатацію відсутні.

Так, частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

У постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт.

Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження № 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17, провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95).

Судом встановлено, що Позивач в повному обсязі проінвестував будівництво зазначених вище квартир (двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та однокімнатної квартири АДРЕСА_2 ), в зв`язку з чим відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об`єкт та результати інвестицій є власністю інвестора.

Тобто, Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, сплатив кошти у визначеній у договорі сумі, у зв`язку із чим за умовами договору набув майнових прав щодо об`єкту нерухомості, зокрема права на отримання в подальшому у власність відповідних квартир.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що будівництво об`єкту не завершене, будинок не введений в експлуатацію.

Відтак, до завершення будівництва об`єкта нерухомості квартира за вказаними вище будівельними номерами, та введення будинку в експлуатацію, Позивачем як інвестору, належать майнові права на ці об`єкти.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 жовтня 2019 року, справа №761/28769/13-ц.

Враховуючи те, що Відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, враховуючи, що будинок по АДРЕСА_3 не введено в експлуатацію, з урахуванням повної сплати коштів за умовами Договорів, суд дійшов висновку, що право Позивача порушене, оскільки Відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єктів інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за Позивачем на об`єкти інвестування, не виконує.

Тобто, Відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань, що свідчить про порушення майнових прав Позивача на вищевказані об`єкти, які він очікував отримати до терміну, що зазначений у Договорі (ІІ квартал 2022 року), і який минув.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, Суд дійшов висновку, що права Позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав на вищезазначені квартири, як об`єкти досліджених судом Договорів.

Розподіл судових витрат між сторонами регулюється ст. 141 ЦПК України. Відтак, оскільки позов задоволено повністю сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з Відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263,265,268,273, 280-283 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватно торгового підприємства «Лісна» про визнання прав на майно, яке буде створене в майбутньому в об`єкті незавершеного будівництва задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнове право на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з Приватного торгового підприємства «Лісна», адреса місцезнаходження м.Івано-Франківськ, вул.Довга, 74, , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у розмірі 10 228 гривень 42 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне торгове підприємство «Лісна», адреса місцезнаходження м.Івано-Франківськ, вул.Довга, 74, .

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року