04.02.2025 Єдиний унікальний номер 205/7409/24
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7409/24
Номер провадження 2/205/356/25
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків,
06.06.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків.
На підставі викладеного просить стягнути солідарно з боржників за період з 01.05.2021 року по 23.02.2022 року 3 % річних у розмірі 18 321,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 60 109,56 грн.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися.
Від представника позивача Соболь О.Я. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилась. Про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2011 року по справі № 2-1212/11 з відповідачів солідарно стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 745 542,23 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2021 року по справі № 2-1212/11 замінено стягувача на ТОВ «Вердикт Капітал».

22.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Лігал» укладено договір № 22-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Кампсіс Лігал» набуло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 0.

19.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Лігал» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідачів, зокрема, за кредитним договором № 0.

Однак відповідачі рішення суду не виконали.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем розраховано інфляційні втрати та 3 відсотки річних на суми заборгованості, які відповідачі не повернули своєчасно за період з 01.05.2021 року по 23.02.2022 року, в розмірі 18 321,95 грн. 3 % річних, в розмірі 60 109,56 грн. інфляційних втрат. Розрахунок відповідачами не спростовано.

Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача за період з 01.05.2021 року по 23.02.2022 року 3 % річних у розмірі 18 321,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 60 109,56 грн., а всього 78 431,51 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Дебт Форс» надавалася Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору № 25/04-23 про надання правової допомоги від 25.04.2023 року.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг від 01.05.2024 року та 08.05.2024 року, за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 13 000,00 грн., з яких: консультація усна по кредитній справі 1 500,00 грн., консультація письмова по судовому рішенню 1 500,00 грн., підготовка (складення) позовної заяви 6 000,00 грн., формування додатків до позову 4 000,00 грн.; платіжну інструкцію від 15.05.2024 року.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 742/2585/19.

Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в акті приймання-передачі наданих послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов до висновку про стягнення на користь ТОВ «Дебт Форс» з відповідачів 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., позовні вимоги ТОВ «Дебт Форс» підлягають задоволенню, тому з відповідачів у рівних частках на користь позивача також необхідно стягнути 3 028 грн. сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 79-81 141, 223, 247, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, офіс 602, за період з 01.05.2021 року по 23.02.2022 року 3 % річних у розмірі 18 321,95 грн. та інфляційні втрати в розмірі 60 109,56 грн., а всього 78 431,51 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.Г. Остапенко