ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 641/3898/20
Номер провадження 22-ц/818/968/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представниці ОСОБА_1 адвоката Камінської М. І.,

представниці ОСОБА_2 адвоката Скляр М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року в складі судді Зелінської І.В. по справі № 641/3898/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко Світлани Геннадіївни, стягувач ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко Світлани Геннадіївни, стягувач ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що в провадженні Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 62775055 з примусового виконання виконавчого листа № 641/3898/20, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Вказане виконавче провадження відкрито 18 серпня 2020 року.

У матеріалах виконавчого провадження міститься заява від 09 серпня 2022 року, подана представником стягувача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 , щодо повернення виконавчого листа № 641/3898/20 без виконання, де зазначено про відсутність заборгованості за аліментами. Вказаний представник діяв на підставі довіреності від 01 серпня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського МНО Тернопільської області Катрук О.В. за № 904, на підставі якої мав право на подання заяви про закриття вказаного виконавчого провадження саме у зв`язку з відмовою від сплати аліментів через відсутність заборгованості по аліментам, для виконання довіреності був вправі подавати будь-які заяви і клопотання.

Однак державним виконавцем проігноровано вказану заяву, не винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Натомість виконавче провадження триває, нараховується заборгованість по аліментам, складаються розрахунки заборгованості, крім того, з нього стягнуто штраф в розмірі 12 550,05 грн та виконавчий збір в розмірі 4183,35 грн, а також накладались арешти на його майно та рахунки, обмеження у користуванні транспортними засобами тощо.

Вказав, що згідно розрахунку від 06 травня 2024 року № 64109 заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 641/3898/20 станом на 01 травня 2024 року становить 45 591,27 грн, а згідно розрахунку від 28 серпня 2024 року №120375 заборгованість станом на 28 серпня 2024 року становить 33 620,25 грн.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал виконавчого листа.

Просив:

визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко С.Г. по складанню розрахунків заборгованості № 64109 від 06 травня 2024 року та № 120375 від 28 серпня 2024 року про розмір заборгованості по аліментам з примусового виконання виконавчого листа № 641/3898/20, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів;

зобов`язати старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко С.Г. скасувати вказані розрахунки заборгованості;

зобов`язати старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко С.Г. винести постанову про повернення виконавчого листа № 641/3898/20 стягувачу;

зобов`язати старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко С.Г. виключити відомості про ОСОБА_1 , що містяться в Єдиному реєстрі боржників;

зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62775055 до завершення розгляду скарги.

11 жовтня 2024 року представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Скляр М.І. подано пояснення щодо скарги, в яких вона просила відмовити у її задоволенні. Зазначила, що представником стягувача Кашубою С.Г. 09 серпня 2022 року подано заяву не того змісту, якого ОСОБА_2 доручала згідно довіреності від 01 серпня 2022 року, а саме про повернення виконавчого листа, тоді як довіреністю уповноважено подати заяву про закриття виконавчого провадження. Станом на 09 серпня 2022 року була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16 054,81 грн. Крім того, стягувач не схвалила таку заяву, як подану з перевищенням повноважень, про що свідчать її заяви до відділу ДВС, подані у 2024 році. Виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення відповідних дій, тож державний виконавець правомірно не виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відсутність оригіналу виконавчого документу в матеріалах виконавчого провадження не є підставою для задоволення скарги, з огляду на те, що наразі на розгляді у Комінтернівському районному суді м. Харкова перебуває заява відділу ДВС про видачу дубліката виконавчого листа у справі. Крім того, вважала, що боржником пропущений строк подання скарги.

14 жовтня 2024 року від державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гончаренко С.Г. надійшли заперечення на скаргу, в яких вона просила відмовити у її задоволенні. Вказала, що на адресу відділу ДВС 09 серпня 2022 року надійшла заява представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого листа № 641/3898/20 без виконання за відсутності заборгованості. Між тим, за змістом довіреності від 01 серпня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського МНО Тернопільської області Катрук О.В., № 904, стягувач уповноважила представника на подання заяви про закриття виконавчого провадження у зв`язку з відмовою від сплати аліментів на малолітнього сина. Станом на 01 квітня 2024 року заборгованість зі сплати аліментів складала 41 833,54 грн. 28 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, про встановлення тимчасових обмежень його у правах, про накладення штрафу, а також винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників. У подальшому боржником було надано звіти з місця отримання доходу за останні три роки, та державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості. 04 червня 2024 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору. 09 серпня 2024 року до відділу ДВС надійшла заява № 14742 від представниці стягувача адвоката Скляр М.І., в якій вона просила вважати заяву від 09 серпня 2022 року помилковою та такою, що подана за відсутності відповідних повноважень і не несе правових наслідків. Наразі у вказаному виконавчому провадженні існує переплата за аліментами з боку боржника, про що вказано в оскаржуваних розрахунках.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що державний виконавець, отримавши заяву представника стягувача від 09 серпня 2022 року та перевіривши його повноваження, діяв відповідно до вимог чинного законодавства, адже подана заява про повернення виконавчого листа не відповідає передбаченим довіреністю повноваженням подати заяву про закриття виконавчого провадження. У розрахунках заборгованості вказано про переплату за аліментами. Постановою державного виконавця від 09 жовтня 2024 року у зв`язку з погашенням заборгованості по аліментам станом на 09 жовтня 2024 року скасовано заходи примусового виконання та виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Отже, підстав для задоволення скарги не вбачається.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 12 листопада 2024 року представниця ОСОБА_1 адвокат Камінська М.І. до суду апеляційної інстанції подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у матеріалах виконавчого провадження відсутній оригінал виконавчого листа. Державний виконавець мав повернути виконавчий лист стягувачу за заявою її представника від 09 серпня 2022 року, адже у довіреності представника уповноважено на подання заяви про закриття виконавчого провадження та зазначено, що для виконання цієї довіреності представник вправі подавати будь-які заяви та клопотання. Довіреність була чинною, не скасованою. Державний виконавець не зробив запит на адресу стягувача щодо уточнення обставин, викладених у заяві, та повноважень представника. У зв`язку з цим стягувач мала можливість нарахувати пеню на заборгованість. Заява про помилковість заяви від 09 серпня 2022 року подана стягувачем до відділу ДВС лише 07 серпня 2024 року, тобто через два роки.

07 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» від представниці ОСОБА_2 адвоката Скляр М.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у її задоволенні, вважати поважною причину пропуску строку на подачу відзиву та прийняти його до розгляду. Відзив мотивовано тим, що при подачі заяви представником ОСОБА_4 від 09 серпня 2022 року він просив "повернути виконавчий документ стягувачу за відсутністю заборгованості". Однак до заяви додано довіреність від 01 серпня 2022 року, згідно якої Андрєєва О. Ю. доручила подати заяву про інше - "закриття виконавчого провадження у зв`язку з відмовою" від сплати аліментів. Тобто, Кашуба С. Г. подав до органу ДВС заяву не того змісту, якого доручала подати ОСОБА_2 . Стягувач ОСОБА_2 не схвалила заяву, подану представником з перевищенням повноважень, про що свідчать її заяви, подані в 2024 році до органу ДВС. Судом першої інстанції досліджено зміст довіреності і заяви з урахуванням положень закону про повернення виконавчого листа (п.1 ч.1 ст.37) та закінчення виконавчого провадження у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання (п.1 ч.1 ст.39). З огляду на суперечливість довіреності та заяви, на відсутність повноважень представника на подання заяви про повернення виконавчого документа, орган ДВС правомірно не виніс відповідну постанову. Законом не врегульовано, які саме дії має вчинити ДВС при отриманні заяви, поданої з перевищенням повноважень, відтак посилання на бездіяльність державного виконавця не ґрунтуються на законі. За змістом заяви ОСОБА_4 заборгованість відсутня станом на 09 серпня 2022 року, однак з наданого 06 травня 2024 року розрахунку вбачається, що вона була наявна станом цю дату та складала 16 054,81 грн. Подання заяви про закриття виконавчого провадження не передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Отже, оскаржувані дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця. Наведена скаржником судова практика не є релевантною.

З огляду на те, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги представниця ОСОБА_2 адвокат Скляр М.І. отримала в електронному кабінеті 05 лютого 2025 року (а.с. 163), колегія суддів вважає, що строк на подачу відзиву нею не пропущений, у зв`язку з чим відзив слід долучити до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представни ОСОБА_1 адвоката Камінську М. І., яка підтримала апеляціну скаргу, представника ОСОБА_2 адвоката Скляр М.І., яка проти скарги заперчувала, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження № 62775055 з примусового виконання виконавчого листа № 641/3898/20, виданого 22 червня 2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 34-41, 62, 72-73).

Постановою від 08 жовтня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника, який отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (а.с. 75-76).

У матеріалах виконавчого провадження міститься заява від 09 серпня 2022 року, подана представником стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , згідно якої він просив повернути виконавчий лист № 641/3898/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 без виконання за відсутністю заборгованості (а.с. 29).

З копії довіреності від 01 серпня 2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського МНО Тернопільської області Катрук О.В. за № 904, вбачається, що ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси у відповідних органах ДВС м. Харкова щодо подання заяви про закриття виконавчого провадження у зв`язку з відмовою від сплати аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 . Для виконання цієї довіреності представник вправі подавати будь-які заяви та клопотання (як письмові, так і усні), що стосуються виконання передбаченого у довіреності (а.с. 30-31).

Постановами державного виконавця від 28 березня 2024 року накладено арешт на кошти боржника, тимчасово обмежено його у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами, а також звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, відомості про боржника внесено до Єдиного державного реєстру боржників (а.с. 78-91).

Постановою від 09 квітня 2024 року, в якою постановою від 06 травня 2024 року виправлено помилку, накладено на боржника штраф у розмірі 30% суми боргу 12 550,05 грн (а.с. 91-93).

17 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до відділу ДВС заяву про проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, до якої додав довідки про доходи за 2021-2023 роки (а.с. 94-96).

Згідно розрахунку від 06 травня 2024 року № 64109 загальна сума переплати у вказаному виконавчому провадженні з боку ОСОБА_1 станом на 01 травня 2024 року складає 45 591,27 грн (а.с. 32, 97-98).

Постановою від 04 червня 2024 року стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 4183,35 грн (а.с. 100).

Згідно розрахунку від 04 липня 2024 року № 94421 загальна сума переплати у вказаному виконавчому провадженні з боку ОСОБА_1 станом на 04 липня 2024 року складає 36 747,75 грн (а.с. 102).

05 липня 2024 року постановами державного виконавця скасовано тимчасові обмеження у правах боржника.

Представником стягувача ОСОБА_2 - адвокатом Скляр М.І. 07 серпня 2024 року подано заяву до ВДВС, згідно якої вона просить вважати заяву від 09 серпня 2022 року помилковою, такою, що подана за відсутності відповідних повноважень та не несе правових наслідків.

Згідно розрахунку від 28 серпня 2024 року №120375 загальна сума переплати у вказаному виконавчому провадженні з боку ОСОБА_1 станом на 28 серпня 2024 року складає 33 620,25 грн (а.с. 33, 103).

При перевірці матеріалів виконавчого провадження виявлено факт втрати оригіналу виконавчого листа № 641/3898/20, у зв`язку з чим 29 серпня 2024 року головний державний виконавець Гончаренко С.Г. звернулась до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 104-105).

Згідно розрахунку від 09 жовтня 2024 року №141286 загальна сума переплати у вказаному виконавчому провадженні з боку ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2024 року складає 30 492, 75 грн (а.с. 106).

З відомостей з АСВП вбачається, що 09 жовтня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, згідно якої у зв`язку з погашенням заборгованості по аліментам станом на 09 жовтня 2024 року скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа № 641/3898/20, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, а також виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статей 1, 5, 6, 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження» метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями пунктів 1, 3 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави повернення виконавчого документу стягувачу. Зокрема, пунктом 1 частини 1 статті 37 вказаного Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені у частині 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такою підставою є визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Згідно пункту 10 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 повноваження представників сторін, які беруть участь у виконавчому провадженні, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи; довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують право представництва юридичної особи (документом про призначення керівником юридичної особи тощо); рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи управителем спадкового майна; ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій; дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги або про надання правової допомоги. Документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Оригінали документів, зазначених у цьому пункті, або належним чином засвідчені їх копії долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження. У випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, подання заяви про повернення без виконання виконавчого документа, отримання присудженого майна чи стягнутих сум через представника виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Згідно із частиною 3 статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За змістом статті 238 ЦК України обсяг повноважень представника залежить від конкретної правової підстави виникнення правовідносин представництва.

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За змістом статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що, на його думку, державний виконавець неправомірно не повернула виконавчий лист про стягнення з нього аліментів стягувачу ОСОБА_2 на підставі заяви її представника Кашуби С.Г. від 09 серпня 2022 року.

Матеріали справи свідчать про те, що звертаючись до органу ДВС із заявою про повернення виконавчого листа без виконання 09 серпня 2022 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 діяв на підставі довіреності від 01 серпня 2022 року. За змістом вищевказаної довіреності представник ОСОБА_2 мав повноваження представляти її інтереси у відповідних органах ДВС м. Харкова щодо подання заяви про закриття виконавчого провадження у зв`язку з відмовою від сплати аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 .

Однак, норми Закону України «Про виконавче провадження» не містять підстав та порядку закриття виконавчого провадження.

У вищезазначеній довіреності від 01 серпня 2022 року не вказано повноваження представника ОСОБА_4 звертатися саме із заявою про повернення виконавчого документа від імені стягувача, яку він подав.

Результат аналізу частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє зробити висновок, що закінчення виконавчого провадження за ініціативою стягувача можливе лише у випадку передбаченому пунктом 1 вказаної норми, а саме у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 201/11043/15-ц, провадження № 61-2829св24.

Проте матеріали справи не містять визнаної судом заяви стягувача ОСОБА_2 про відмову від примусового виконання судового рішення, в тому числі і у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання поза межами виконавчого провадження, за наявності якої виконавець міг би закінчити виконавче провадження.

Більш того, з розрахунків заборгованості, що містяться у матеріалах справи, вбачається, що станом на час подання заяви від 09 серпня 2022 року у боржника ОСОБА_1 була заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 16 054,81 грн.

До того ж, у подальшому стягувач ОСОБА_2 вживала заходів щодо відкликання заяви від 09 серпня 2022 року з підстав її помилковості.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що за змістом довіреності для її виконання представник вправі подавати будь-які заяви та клопотання (як письмові, так і усні), що стосуються виконання передбаченого у довіреності, не можуть бути взяті до уваги, оскільки основною дією, для вчинення якої видано довіреність, є саме подання заяви про закриття виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, перевіривши повноваження представника, що передбачені у довіреності, державний виконавець дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення виконавчого листа стягувачу на підставі заяви її представника від 09 серпня 2022 року.

Твердження Андрєєва І.М. щодо того, що державний виконавець мав вжити заходів щодо уточнення змісту заяви та довіреності шляхом звернення до стягувача з відповідними запитами, колегія суддів вважає помилковими, адже Законом України «Про виконавче провадження» такі повноваження виконавця не передбачені.

Суд першої інстанції, встановивши, що при розгляді заяви державний виконавець діяла в межах своїх повноважень та у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги ОСОБА_1 щодо зобов`язання виконавця винести постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що чинне процесуальне законодавство України не наділяє суди повноваженнями щодо зобов`язання державних виконавців вчиняти або утриматися від вчинення певних виконавчих дій, що не звільняє державного виконавця від обов`язку усунути порушення, якщо вони встановлені судовим рішенням.

Щодо вимог скарги ОСОБА_1 стосовно визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання розрахунків заборгованості та зобов`язання їх скасувати, суд першої інстанції також вірно вказав, що оскаржувані розрахунки містять відомості про переплату за аліментами.

Згідно частини 3 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Отже, державний виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості за аліментами. У разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що оскаржувані розрахунки містять відомості щодо переплати, доводів про неврахування будь-яких платежів чи неправильність розрахунків скарга ОСОБА_1 не містить, складанням відповідних розрахунків права боржника будь-яким чином не порушуються, підстав для визнання дій державного виконавця з їх складання неправомірними та скасування таких розрахунків не вбачається.

З огляду на те, що відомості про ОСОБА_1 , які містяться в Єдиному реєстрі боржників, 09 жовтня 2024 року виключені у зв`язку з відсутністю у нього заборгованості по аліментам, підстав для задоволення його скарги в частині вимог щодо виключення таких відомостей також не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність у матеріалах виконавчого провадження оригіналу виконавчого листа, за дублікатом якого виконавець вже звернувся з поданням до суду, з урахуванням того, що виконавче провадження було відкрито на підставі оригіналу виконавчого листа та наразі триває, висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, не спростовують та не є підставою для задоволення його скарги.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат апеляційним судом немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина