У Х В А Л А

Справа № 2-3211/06

№ 4-с/183/18/25

07 квітня 2025 року м.Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: стягувач ОСОБА_2 , Самарівський відділ державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Смірнов А.А. звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить в суд: поновити строк на звернення до суду зі скаргою; визнати неправомірними дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 55468184 та скасувати постанови від 04 травня 2020 року: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілів патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що на виконанні у Самарівському відділі державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавчий лист № 2-3211/06, виданий Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 17 серпня 2006 року, на підставі якого з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Державним виконавцем винесено оскаржувані постанови від 04.05.2020 з порушенням чинного законодавства, оскільки підставою для їх винесення зазначено заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 16.05.2006 по 01.05.2020 у сумі 61455,45 грн. Проте, закон, яким установлено такі види відповідальності за прострочення сплати аліментів набрав законної сили 28.08.2018, а тому тільки після цієї дати може враховуватись заборгованість, яка є підставою для притягнення до відповідальності у вигляді обмеження боржника на здійснення вищезазначених прав. За період з 28.08.2018 по 01.05.2020 заборгованість складає 5501,81 грн., а тому підстави для винесення оскаржуваних постанов відсутні. Крім того зазначає, що не є злісним неплатником аліментів, з його пенсії щомісячно здійснюються відрахування на сплату аліментів. Також зазначає, що боржник є інвалідом третьої групи, особою, постраждалою від викрадення людей, єдиним джерелом його існування є пенсія та невеликий підробіток в службі таксі.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Представник державної виконавчої служби та стягувач у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду скарги повідомлені належним чином.

Згідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка в судове засідання усіх учасників справи, повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши пояснення представника скаржника, розглянувши скаргу та надані сторонами письмові докази, суд установив такі обставини.

Судом установлено, що на виконанні у Самарівському відділі державної виконавчої служби у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 55468184 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3211, виданого 17 серпня 2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частки від заробітку (доходу) боржника щомісяця, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 січня 2018 року відкрите виконавче провадження за виконавчим листом № 2-3211.

04 травня 2020 року в межах виконавчого провадження № 55468184 старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлою О.М. відповідно до п.п. 1-4 ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці було винесено постанови відносно ОСОБА_1 про: тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасове обмеження у праві полювання; тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Підставою винесення зазначених постанов зазначено, що станом на 04 травня 2020 року за період з 16.05.2006 по 01.05.2020 заборгованість по аліментам складає 61455,45 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, в зв`язку з чим винесено постанови на підставі п.п.1-4 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, установлено, що 15 січня 2018 року державним виконавцем винесено постанови про обмеження боржника у даному виконавчому провадженні у вищезазначених правах, які скасовано ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2020.

При вирішенні скарги суд керується такими нормами права.

Відповідно до статті Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов, передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Закон України №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 06 січня 2018 року, набув чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року (справа N 1-7/99 N 1-рп/99) у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) встановлено «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».

Оскільки Законом України від 07 грудня 2017 року введені обмеження прав фізичної особи, підставою для застосування яких є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла після 06 лютого 2018 року.

В постановах державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень від 05 травня 2020 року вказано, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_1 виникла станом на 04.05.2020 у сумі 61455,45 грн. за період з 16.05.2006 по 01.05.2020. Тобто, державний виконавець в оскаржуваних постановах посилався у тому числі і на заборгованість, яка виникла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, суд вважає, що під час винесення оскаржуваних постанов державний виконавець міг посилатися лише на суму заборгованості, яка виникла після 06 лютого 2018 року.

Під час винесення постанови державний виконавець не з`ясував розмір заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилася після 06.02.2018 та чи перевищує така заборгованість суму відповідних платежів за чотири місяці.

Крім того, суд враховує, що згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.01.2025 боржником щомісячно сплачуються аліменти, а сукупний розмір заборгованості зменшується.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга в цій частині обґрунтована та підлягає задоволенню.

Стосовно строку подання скарги, суд зазначає таке.

Згідно п. а ч.1, ч.4 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Нормами ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Представник державної виконавчої служби не скористався правом на подання доказів, у тому числі щодо виконання вищевказаних вимог про направлення постанов рекомендованим поштовим відправленням.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами скаржника про те, що про порушення своїх прав він дізнався у лютому 2025 року, оскільки оскаржувані постанови він отримав через представника у лютому 2025 року, після чого своєчасно звернувся зі скаргою, яка була повернута ухвалою суду від 20.02.2025. Такі доводи скаржника підтверджуються відповідними документами, доданими до скарги.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також викладених у скарзі обставин щодо пропуску строку на подання скарги, суд вважає, що такий строк пропущений заявником з поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 260, 261, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлої Ольги Миколаївни щодо винесення постанов про тимчасові обмеження від 04 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 55468184.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлої Ольги Миколаївни від 04 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 55468184 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлої Ольги Миколаївни від 04 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 55468184 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві полювання.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлої Ольги Миколаївни від 04 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 55468184 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корєлої Ольги Миколаївни від 04 травня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 55468184 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у керуванні транспортними засобами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Ухвала суду складена і підписана 07 квітня 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.