Провадження № 2/522/273/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інна Валеріївна, про усунення особи від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі представника ОСОБА_3 16.11.2023 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інна Валеріївна та просить: усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом (спадкова справа №67926584) після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 . 06.07.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ткаченко І.В. з заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом була заведена спадкова справа. На момент смерті ОСОБА_4 кватира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Відповідач у грудні 2021 року також подав заяву про вступ до спадщини. Згодом відповідач почав пропонувати позивачці зустрітися для вирішення питання щодо спадкового майна, але отримавши відмову почав вимагати від неї 10 000 доларів США за його долю у спадковому майні, погрожувати їй. Влітку 2023 року відповідач отримавши відмову приватного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, здійснив проникнення до квартири, яка є спадковим майном. Підстави для подання позову випливають з дій зведеного брата позивача - ОСОБА_2 , який ніколи не проживав та не мав прав на вказану квартиру, ніколи не надавав матеріальної допомоги своїй матері, залишив свою маму в найтяжчі часи коли вона хворіла та потребувала догляду та допомоги, він їй погрожував на надсилав своїх знайомих осіб з кримінального світу за грошима та вони приходили до спадкодавця за його боргами. ОСОБА_4 просила позивачку не просити оформити заповіт, оскільки вона дала слово сину, що не зробить заповіт на позивачку, тому що він погрожував зведеній сестрі розправою, погрожував розправою внукам, вона боялася його та просила бути обережною, остерігатися його. ОСОБА_4 тривалий час хворіла та знаходилася у тяжкому стані останні два роки до смерті. Вона весь час переживала стрес від того, що її син скоїв декілька злочинів і один з них проти її сім`ї - проник до квартири через стелю, обікрав її та сім`ю, робив він це неодноразово. Позивачка єдина особа, яка доглядала за матір`ю та підтримувала матеріально, тобто виконала свій обов`язок перед матір`ю щодо утримання: за власний рахунок здійснювала її лікування, самостійно доглядала, утримувала та поховала її. Відповідач ніякою матеріальної допомоги не надав, нематеріальної участі у догляді не брав, позивачка, яка проживала з матір`ю ніколи його не бачила за цей час. Відповідач неодноразово притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Вищенаведене стало підставою для подання позову про усунення відповідача від права на спадкування.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.11.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.01.2024.

У підготовчому засіданні 10.01.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 було задоволено клопотання про виклик свідків та витребувано копію спадкової справи, з метою отримання документів розгляд справи відкладено на 06.03.2024.

Ухвалою від 10.01.2024 частково задоволено заяву про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_5 та його представникам, будь-яким третім особам вчиняти реєстраційні дії, пов`язанні з отримання у спадщину частки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 30.07.2024 ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 10.01.2024 було змінено, виключивши з абзацу другого резолютивної частини оскаржуваного судового рішення: « ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) та його представникам та будь-яким третім особам, зокрема». В іншій частині ухвала залишена без змін.

У підготовчому засіданні 06.03.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_13 було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення з метою ознайомлення зі справою та підготовки відзиву, наступне засідання призначено на 24.04.2024.

До суду 26.03.2024 надійшов відзив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_13, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_2 дійсно мав певні проблеми з законом, за що був декілька разів засуджений та відбув призначене йому покарання. Взаємовідносини між позивачкою та відповідачем останнім часом склалися не найкращим чином. У 2006 році відповідач утримувався у Першому слідчому ізоляторі м. Одеси, у цей час позивачка звернулася з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач подав заяву, якою не заперечував проти позову, адже йому пояснили, що його реєстрація перешкоджає приватизації квартири та житлово-комунальні послуги розраховуються від кількості зареєстрованих осіб. Незважаючи на те, що взаємовідносини між сторонами були непрості, це ніяк не вплинуло на відносини ОСОБА_2 з матір`ю. Оскільки відповідач зі своєю сім`єю проживав окремо, то з матір`ю він спілкувався переважно по телефону, також періодично відвідував її, приїжджав в гості, допомагав фінансово, привозив продукти харчування, оплачував необхідні їй ліки, самостійно та за власний рахунок оплачував їй послуги масажиста, возив на процедури. Наприкінці грудня 2020 року стан здоров`я ОСОБА_4 погіршився і вона потрапила на лікування до КП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб», де лікувалася до 16.02.2021. За період лікування ОСОБА_2 відвідував свою матір, приносив їй ліки та продукти. Обставини кремації та поховання ОСОБА_4 відповідач пояснює тим, що за кілька днів до її смерті, відповідач намагався їй додзвонитися, але телефон не відповідав. Після того він приїхав до квартири матері, однак там нікого не було. Від сусідів він дізнався, що матір було госпіталізовано. Відповідач намагався поговорити з позивачкою, однак вона приховувала стан матері та місце її лікування. Згодом, відповідач дізнався, що позивачка здійснила кремацію матері, не давши йому навість востаннє попрощатися. Така швидка смерть для ОСОБА_2 була несподіванкою, оскільки вона не була прикована до ліжка, була здатна сама саме обслуговувати. Відповідач намагався мирно з позивачкою вирішити питання спадкування, однак остання навідріз відмовлялася та постійно ображала його, посилаючись на його минуле. Після переїзду відповідача у спірну квартиру, адже власного житла у нього не було, позивачка приїхала з «групою підтримки» приблизно 10 чоловіків спортивної зовнішності та погрожували йому. Фактично позивачка обґрунтовує позов минулим відповідача і таким чином намагається самостійно заволодіти квартирою.

У підготовчому засіданні 24.04.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 було прийнято відзив, надано час представнику позивача для підготовки відповіді на відзив. В результаті проведеного підготовчого засідання було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 05.06.2024.

До суду 07.05.2024 надійшла відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_3 , згідно якої зазначає, що позивачка після того як їй виповнилося 9 років ніколи не мала ніяких відносин з відповідачем, ніколи його не бачила та не зустрічалися з ним до моменту його проникнення до її квартири, а лише знала про його існування від матері та про всі проблеми які він завдав її сім`ї. Факт звернення до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою спростовує твердження відповідача про його добровільність втрати права користування квартирою. Позиція відповідача про те, що він спілкувався з матір`ю та привозив їй ліки не відповідає дійсності та не підтверджується жодним доказом. Відповідач до пред`явлення позову не знав де і коли лікувалася його мати, де похована не знає досі. Твердження, що у квартирі були особисті речі відповідача є неправдивими, а оцінка його дій щодо проникнення до житла буде надана правоохоронними органами.

У зв`язку з відключенням приміщення суду від електропостачання, розгляд справи у судовому засіданні 05.06.2024 було відкладено на 04.07.2024.

У зв`язку з відключенням приміщення суду від електропостачання, розгляд справи у судовому засіданні 04.07.2024 було відкладено на 05.08.2024.

У судовому засіданні 05.08.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_13 було відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду, задоволено заяву представника відповідача про виклик свідків та допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати в укриття було оголошено перерву до 25.09.2024.

До суду 16.08.2024 надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_13 у яких вказує, що у рішенні про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою вказано, що відповідач позов визнав, що спростовує твердження позивача. ОСОБА_4 продала у 2016 році кватиру за адресою: АДРЕСА_4 , а у 2020 році продала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . Тож, твердження позивачки про відсутність грошових коштів для проживання у покійної ОСОБА_4 не відповідають дійсності. Сама позивачка 29.12.2021 продала квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , тому її твердження про відсутність засобів до існування спростовуються.

У судовому засіданні 25.09.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_13 було прийнято заперечення представника відповідача та заслухано вступні слова сторін, допитано свідків ОСОБА_8 , яка в попередньому засіданні не змогла звершити давати показання у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою, та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . З метою допит інших свідків розгляд справи було відкладено на 28.10.2024.

У судовому засіданні 28.10.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_13 у зв`язку з неявкою свідків, суд поклав обов`язок з забезпечення явки свідків на сторін та оголосив перерву до 09.12.2024.

Розгляд справи у судовому засіданні 09.12.2024 відкладено на 17.12.2024 у зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду.

У зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача про відкладення, розгляд справи у судовому засіданні 17.12.2024 відкладено на 08.01.2025.

Ухвалою від 31.12.2024 забезпечено участь представника відповідача ОСОБА_13 в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 06.01.2025 забезпечено участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за участі позивача ОСОБА_1 та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

У судовому засіданні 08.01.2025 проведеному за участі ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_31 представника відповідача ОСОБА_13, було допитано свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . У зв`язку з закінченням терміну призначеного для розгляду справи у судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2025.

У судовому засіданні 05.02.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_13 було задоволено клопотання представника позивача про відкладення, адже позивач бажає самостійно надати пояснення, наступне засідання призначено на 12.02.2025.

У судовому засіданні 12.02.2025 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_31 представника відповідача ОСОБА_13, ОСОБА_1 надала вступне слово. Судом було досліджено докази, для підготовки до судових дебатів оголошено перерву до 14.03.2025.

У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією, розгляд справи у судовому засіданні 14.03.2025 було відкладено на 31.03.2025.

У судовому засіданні 31.03.2025 представник позивача Панько М.М. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_13 заперечував щодо позову та просив відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_1 не змогла приєднатися до відеоконференції, в ухвалі про призначення судового засідання в режимі відеоконференції була повідомлена про технічні ризики неможливості підключення до ВКЗ, тому суд розглянув справу за її відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Суд перейшов до стадії проголошення рішення та відклав проголошення рішення на 02.04.2025.

Проголошення вступної та резолютивної частини рішення відбулося 02.04.2025 за участі представника позивача Панько М.М. та представника відповідача ОСОБА_13

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадкова справа № 67926584 (№ у нотаріуса 21/2021), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.1 а.с.12).

З заявами про прийняття спадщини ОСОБА_4 звернулася її дочка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 (т.1 а.с.115, 116).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру 2разом з ОСОБА_1 є власниками на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16-18), тобто частина квартири є спадковим майном.

ОСОБА_4 отримувала пенсію у мінімальному розмірі, яка у 2019 році складала 1564 грн та 1638 грн, а у 2020 році - 1 712 грн та 1 769 грн, що вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України від 04.10.2023 (т.1 а.с.63).

ОСОБА_4 з 30.12.2020 по 16.02.2021 знаходилася на стаціонарному лікуванні з діагнозом вперше діагностований туберкульоз обох легень, була виписана з поліпшенням на амбулаторне лікування. 08.06.20021 ОСОБА_4 була повторно госпіталізована та 20.06.2021 констатовано її смерть, про що свідчить лист КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб» Одеської обласної ради від 22.09.2023 та виписки №1668 (т.1 а.с.69, 70).

Похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_1 , що підтверджується договором-замовленням на організації та проведення поховання №071548 (т.1 а.с.72)

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.10).

ОСОБА_1 є матір`ю трьох дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.15, 13, 14).

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , що визнається обома сторонами.

ОСОБА_2 вироком Жовтневого районного суду м.Одеси від 14.06.1995, який залишений без змін ухвалою Одеського обласного суду від 01.08.1995, був визнаний винним по ст.140 ч.ІІ КК України і призначено йому покарання у вигляді 1 рок і 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна (т.1 а.с.20-21, 22-25).

ОСОБА_2 вироком Київського районного суду м.Одеси від 9 квітня 1997 року був визнаний винним по ст.144 ч.2, си.142 ч.1, ст.140 ч.2 КК України і призначено йому покарання (т.1 а.с.26-33).

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 13.07.2006, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 15.03.2007, ОСОБА_2 визнано винним по ст.185 ч.3 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі (т.1 а.с.34-41).

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2009 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України і визначено йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі (т.1 а.с.42-44).

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2012 ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину передбаченого ст.ст.185 ч.2 ч.3, 289 ч.2, 357 ч.3 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі терміном 6 років, без конфіскації майна (т.1 а.с.45-51).

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.10.2006 у справі №2-9257/06 ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та висилено ОСОБА_2 з квартири. У рішенні вказано, що ОСОБА_2 визнав, зазначивши, що в спірній квартирі не мешкав останні 15 років (т.1 а.с.148-149).

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 не хотіла щоб син заходив в дім, оскільки її син та дочка не товаришували. Свідок бачила відповідача тільки один раз. ОСОБА_4 на похорони бабусь, які померли незадовго позичала гроші у свідка і свідок оплачувала лікування ОСОБА_4 в лікарні. Вже будучи в лікарні ОСОБА_4 розповіла, що її син все виніс з її дома, забрав речі ОСОБА_20 . ОСОБА_21 організовували друзі померлої та ОСОБА_1 зокрема свідок ОСОБА_6 . На запитання представника позивача свідок пояснила, що ОСОБА_4 боялася сина, адже переходила дорогу як бачила його на вулиці, при тому такі твердження свідка ґрунтуються на словах ОСОБА_4 , які вона розповідала як захворіла в лікарні. З березня 2020 року свідок відвідувала ОСОБА_22 , приносила їй чистий одяг, постільну білизну, їжу. На запитання представника відповідача, свідок повідомила, що ОСОБА_22 проживала з ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , а ще приходила няня - молода жінка. ОСОБА_4 до хвороби повноцінно проживала, доглядала за двома бабусями. У подальшому свідок вказала, що ОСОБА_22 налагодила стосунки з сином, вона говорила, що він хороший, що в нього є жінка з якою він хоче дитину, він не п`є, не вживає наркотики. На запитання представника відповідача «чи не запитували ви в ОСОБА_23 чому саме ви повинні оплачували лікування та похованні її матері?» свідок відповіла, що не запитувала, адже розуміла, що ОСОБА_25 помер і нічого не залишив, добре, що не було колосальних боргів, вони продали машину, гроші, що заробляла ОСОБА_23 дай ОСОБА_26 , щоб їх вистачило на дітей.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що свідок добре знає подругу ОСОБА_27 , яка одного разу попросила зустрітися з ОСОБА_4 , адже свідок працював у правоохоронних органах, свідок двічі бачив померлу, яка розповіла йому життєву ситуацію.

ОСОБА_8 як свідок пояснила, що її син познайомився з ОСОБА_23 в березні 2021 року та він розповідав, що мама ОСОБА_23 хворіла, їй треба гроші. Син був на похованні ОСОБА_22 , свідок давала гроші сину, щоб він передав ОСОБА_23 . ОСОБА_23 розповіла вже після смерті матері, що в неї є брат та їй погрожують. Свідок на запитання представника відповідача підтвердила, що всі показання надала зі слів ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_9 також розповів, що про обставини справи знає виключно зі слів ОСОБА_23 .

ОСОБА_28 як свідок пояснила, що вона дружила з ОСОБА_4 , яка любила свого сина та спілкувалася з ним. Свідок посварилася з ОСОБА_23 і позивачка її вдарила. Про похорони свідок нічого не знала, вказала, що в неї гроші ОСОБА_22 не брала.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що знала ОСОБА_4 як сусідку, пояснила, що померла добре відносилася до сина.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що відповідач хороша людина і свідку ніколи не погрожував, на похоронах ОСОБА_22 свідок не був.

Свідок ОСОБА_15 вказала, що дружить з ОСОБА_23 з університету і дізналася про існування в неї брата лише через 5 років, ОСОБА_20 називала відповідача «мамин син». Коли мати захворіла ОСОБА_20 почала розповідати, що відповідач почав з`являтися у них вдома і вдома почали зникати речі. Коли свідок була у гостях у позивачки то відповідача там ніколи не було, свідок його ніколи не бачила і на похоронах його не було. Свідок допомагала матеріально як могла, знає, що татові друзі допомагали. Квартира у якій жили позивачка з матір`ю була старою з тарганами і на гроші від продажу спадкових квартир від бабусь вони зробили ремонт. Також повідомила, що померла ОСОБА_4 таємно приводила сина додому. На запитання представника відповідача «чому ОСОБА_23 забороняла матері приводити сина?» свідок пояснила, що через те, що відповідач пов`язаний з кримінальним світом та викрадав речі. Свідок пояснила, що коли востаннє бачила ОСОБА_4 , то вона трималася за нею під руку, пересувалася важко.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що дружить з позивачкою вже 25 років і відповідача ніколи не бачила чула про нього тільки погане. Повідомила, що вона пересилала кошти ОСОБА_23 , інколи АДРЕСА_7 , 500 і 1000 доларів США, адже у ОСОБА_20 не було ні копійки.

Щодо твердження про взяття ОСОБА_4 кредитів, щодо яких представник позивача опитував свідка, то суд не приймає такі пояснення, адже кредитні зобов`язання можна підтвердити кредитними договорами, а ніяк не показаннями свідків.

Таким чином, сусіди допитані у судовому засіданні пояснювали, що відповідач спілкувався з матір`ю, а друзі позивачки ніколи його не бачили.

Свідки зі сторони позивача повідомляли про те, що надавали кошти позивачці і на лікування і на поховання ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 01 червня 2016 року продала ОСОБА_29 належну їй квартиру АДРЕСА_8 (т.1 а.с.185).

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 продала ОСОБА_30 квартиру АДРЕСА_9 (т.1 а.с.186-187).

ОСОБА_1 також продала належну їй квартиру АДРЕСА_10 29 грудня 2021 року (т.1 а.с.188-189).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилалась на наявність підстав, визначених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України, для усунення відповідача від права на спадкування, стверджуючи, що ОСОБА_2 будучи сином померлої ОСОБА_4 , ухилявся від надання спадкодавцю допомоги, яка через похилий вік, стан здоров`я та матеріальний стан її потребувала.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною третьою статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вказані висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15, від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17, від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц, від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20, від 31 травня 2022 року у справі № 323/288/21, від 16 березня 2023 року у справі № 185/6281/21, від 26 червня 2023 року у справі № 466/6613/20.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за позовом заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (див. постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слушними є доводи відповідача про те, що ОСОБА_4 продала дві свої квартири, тобто проживала не лише на мінімальну пенсію. Крім того, позивачка ОСОБА_1 у судовому засідання пояснювала, що кошти від продажу квартири витрачалися на ремонт спірної квартири, що свідчить наявність засобів до існування, адже неможливо проводити ремонті роботи, не забезпечивши базових потреб людини, таких як їжа, одяг, лікування.

Крім того, ОСОБА_4 , захворіла наприкінці грудня 2019 року, коли провела у лікарні 2 місяці, в подальшому стан ОСОБА_4 погіршився через кілька місяців і вона не була у безпорадному стані тривалий час.

З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 її друзі та друзі її тата періодично надавали кошти, її працевлаштування підтверджується лише показаннями свідків.

Тобто, під час розгляду справи позивачем не було доказано можливість ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу та його свідоме усунення від надання такої матеріальної допомоги.

Показання свідків про те, що вони не знали про існування брата та не бачили його не свідчить про те, що ОСОБА_2 не спілкувався з матір`ю, що підтверджували інші свідки.

Крім того, я вказувалося вище свідки вказували, що ОСОБА_4 дуже схудла та перебувала у важкому стані вже наприкінці життя, точних строків ніхто не зазначив, до цього померла не лише обслуговувала себе самостійно а й дбала про бабусь, тобто свою матір та матір чоловіка.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 має судимості та відбував покарання за вчинені ним злочини так само як і неприязні стосунки між позивачем та відповідачем не є підставою для усунення від спадкування.

Отже, суд оцінивши наявні докази, дійшов висновку про недоведеність передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України підстав для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , оскільки позивачка не надала належних, допустимих та достатніх доказів перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані та існування у неї потреби в допомозі саме ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 77, 78, 81, 84, 89, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інна Валеріївна ( АДРЕСА_11 ), про усунення особи від права на спадкування - залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 січня 2024 року, з урахуванням постанови Одеського апеляційного суду від 30 липня 2024 року, якою було заборонено державним реєстраторам та нотаріусам, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані з отриманням у спадщину частки нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 07 квітня 2025 року.

Суддя: В.Я. Бондар