УХВАЛА

04 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 202/25084/13

провадження № 61-12896св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Матвійчук Дмитро Володимирович , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року у справі за позовом Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року позов Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь Держаного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» суму в розмірі 89 631,36 грн та судові витрати у розмірі 896,31 грн, всього - 90 527,67 грн.

У лютому 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Матвійчука Д. В. надійшла заява про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Матвійчука Д. В. про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Матвійчук Д. В. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 липня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Матвійчук Д. В., на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2014 року у справі за позовом Дніпровського державного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Матвійчук Д. В., через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року у цій справі, у якій представник заявниці, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

20 листопада 2024 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У грудні 2024 року справа надійшла на адресу Верховного Суду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції

не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року, заява № 45783/05).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними

у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» до ОСОБА_1 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Матвійчук Дмитро Володимирович, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 серпня 2024 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська