КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1090/2025
справа №381/732/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У лютому 2024 року ТОВ "Споживчий центр" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позову мотивує тим, що 13 квітня 2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 6 500,00 гривень строком на 42 дні.

Договір укладено шляхом підписання ОСОБА_1 електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та 13 квітня 2023 року отримано кредитні кошти у розмірі 6 500,00 гривень.

Відтак позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 27 лютого 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 13 780,00 гривень, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6500,00 гривень та по процентам у розмірі 7 280,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року у розмірі 13 780,00 гривень.

Стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 в розмірі 6 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 5 460,00 грн. - проценти за користування кредитом, а всього 11 960,00 грн.

У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Споживчий центр" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Звертає увагу, що таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року про споживчий кредит, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , як і паспорт споживчого кредиту, відображає орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для Споживача на дату укладення договору.

В таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року про споживчий кредит, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , в стовпчику - проценти за користування кредитом відображено нарахування процентів у разі сплати відповідачем коштів відповідно до графіку, а саме 26 квітня 2023 року - 1820 грн, 10 травня 2023 року - 1820 грн, 24 травня 2023 року - 1820 грн, тобто сплати процентів по період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів (надалі-період "Економ") та ставці "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ".

Відповідачем ОСОБА_1 з 13 квітня 2023 року по дату направлення позивачем позовної заяви до суду не здійснено жодної сплати коштів по кредитному договору №13.04.2023-100002325.

Вказує, що інформація щодо підстав нарахування процентів за користування кредитними коштами міститься безпосередньо в кредитному договорі №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року.

Розрахунок заборгованості по кредитному договору № 13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року здійснювався таким чином: 6 500,00 грн (сума виданих кредитних коштів) * 2% (ставка "Економ") * 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ"), що дорівнює 1 820,00 грн.

6 500,00 грн (сума виданих кредитних коштів) * 3% (ставка "Стандарт") * 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт"), що дорівнює 5 460,00 грн.

Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт":

Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні.

Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами 1 820,00 + 5460 = 7 280,00 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що із таблиці обчислення загальної вартості кредиту убачається, що позичальник у строк до 24 травня 2023 року (що також відображено у заявці), мав би повернути кредитодавцю, зокрема, суму отриманого кредиту у розмірі 6 500,00 грн та проценти за його користування у розмірі 5 460,00 грн.

Суд зробив висновок, що відповідач отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконував, відтак зобов`язаний повернути позивачу борг в загальному розмірі 11 960,00 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 13 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №13.04.2023-100002325, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 6500,00 грн.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 3.3.6 пропозиції про укладення кредитного договору що проценти за користування кредитом встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Пунктом 4.1.договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності.

Пунктом 4.3.договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит.

Пунктом 4.4. Договору визначено, що Сторони встановлюють, що Проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує Проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує Проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються Проценти у загальному порядку, передбаченому договором.

Згідно пункту 6 заявки на укладення кредиту черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.

Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ" (а.с.11-26).

Відповідачем ТОВ «Споживчий центр» виконано зобов`язання про надання кредиту в погодженому сторонами розмірі, що підтверджується квитанцією від 13 квітня 2023 року на суму 6 500,00 гривень (а.с. 34).

Згідно даних таблиці загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором загальна вартість кредиту становить 11 960,00 гривень (а.с.16).

Згідно даних довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року становить: 6 500,00 гривень основний боргу; 7 280,00 гривень проценти. Разом 13 780,00 гривень. Проценти по кредиту нараховані за період з 13 квітня 2023 року по 24 травня 2023 року.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Згідно статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ).

Згідно частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості слід виконувати у спосіб, передбачений договором.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував умови укладеного кредитного договору, а саме те, що процентна ставка у 3% має нараховуватись з 15-го по 42 день кредитування.

Відтак, у відповідності до умов укладеного договору розрахунок заборгованості за договором має бути вчинено у такий спосіб:

- 6 500 грн (сума виданих кредитних коштів) х 2% (Ставка "Економ") х 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Економ") та дорівнює 1 820,00 грн.

- 6 500,00 грн (сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") х 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 5 460,00 грн.

Таким чином, розмір нарахованих відсотків за умовами кредитного договору становить 7 280,00 гривень (1 820,00 гривень + 5 460,00 гривень).

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 500 грн та за відсотками у розмірі 7 280,00 гривень.

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, не дослідив умови укладеного договору та порядок нарахування процентів за користування кредитом, внаслідок чого зробив помилковий висновок про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, що підтверджується даними платіжної інструкції №Ц000002386 від 14 лютого 2024 року (а.с. 9).

За подання апеляційної скарги ТОВ "Споживчий центр" сплачено 3 633,60 гривень судового збору, що підтверджується даними платіжної інструкції №СЦ00006360 від 29 квітня 2024 року (а.с. 72).

Відтак, відповідно до статті 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" слід стягнути сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №13.04.2023-100002325 від 13 квітня 2023 року 6 500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 7 280,00 грн - проценти за користування кредитом, а всього 13 780,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 2 422,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 3 633,60 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова