Ухвала

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 200/7497/19

провадження № 61-5405св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючий- Крат В. І. (суддя-доповідач),

судді: Гудима Д. А., Дундар І. О., Краснощоков Є. В., Пархоменко П. І.,

учасники справи:

позивач - Дніпровська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Дніпровська міська рада звернулась із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації та припинення права власності.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року:

позов Дніпровської міської ради задоволено;

зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно побудоване нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м.

скасовано державну реєстрацію із закриттям розділу на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , позначене літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м, реєстраційний номер 04.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року залишено без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року:

касаційні скарги ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3, задовольнити частково;

рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року у частині задоволених позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації із закриттям розділу на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , позначене літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м, реєстраційний номер 04, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вказаної позовної вимоги;

рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2023 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, змінено у резолютивній частині, виклавши абзац другий у такій редакції: «за рахунок ОСОБА_1 привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення нежитлового приміщення № 17 по під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м»;

ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 травня 2024 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року скасовано та передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

ОСОБА_1 05 січня 2025 року через підсистему Електронний суд подала до Верховного Суду заяву, яка підписана представником ОСОБА_3, про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року, в якій просить:

роз`яснити рішення суду у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації та припинення права власності. Хто саме: позивач самостійно або який орган, посадова особа, яке КП Дніпровської міської ради має виконати рішення суду у примусовому (без участі відповідача) порядку, а саме знести самочинно побудоване нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м.?

Заява мотивована тим, що постанова Верховного Суду від 20 листопада 2024 року є не зовсім зрозумілою (неясною) в частині, що стосується «за рахунок ОСОБА_1 привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення нежитлового приміщення № 17 по під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м».

Якщо на момент надходження заяви про внесення виправлень, ухвалення додаткового рішення, роз`яснення судового рішення справа у відповідному суді відсутня, суд витребовує справу із суду нижчої інстанції протягом п`яти днів з дня надходження відповідної заяви, а суд нижчої інстанції направляє справу до суду, який її витребував, не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної вимоги суду. У такому випадку подана заява розглядається протягом десяти днів з дня надходження справи до суду, який має її розглядати (підпункт 15.9 підпункту 15 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України).

31 березня 2025 року справа передана судді-доповідачу Крат В. І.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя стаття 3 ЦПК України).

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

У мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року зазначено, що:

«суди в цілому правильно зобов`язали ОСОБА_1 знести самочинно побудоване нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м. Разом із тим, рішення суду щодо зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно побудоване нежитлове приміщення має бути виконуваним не лише у добровільному порядку, але й у примусовому (без участі відповідача, але його коштом) порядку, враховуючи мету відповідного позову, формулювання такого рішення у резолютивній частині слід зазначити: «за рахунок ОСОБА_1 привести об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення нежитлового приміщення № 17 по під літ. «Г-1», загальною площею 19 кв. м».

Аналіз заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року свідчить, що вона стосується роз`яснення мотивів ухваленої постанови. Тому, підстави для роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року відсутні, і у задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 271 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , про роз`яснення постанови Верховного Суду від 20 листопада 2024 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко