ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 389/104/24

провадження № 22-ц/4809/528/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Колос»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2024 року у складі головуючого судді Савельєвої О. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзивів на позов, відповіді на відзив і рішення суду першої інстанції.

У січні 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Колос» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь 54 383,06 грн у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначалось, що 18 вересня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить Товариству з додатковою відповідальністю «Колос», під керуванням водія товариства ОСОБА_2 .

За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №538628 від 18 вересня 2023 року.

Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2023 року у справі №389/3158/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Про настання страхового випадку ТДВ «Колос» повідомило страхову компанію, у якій застраховано цивільну відповідальність ОСОБА_1 - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Для встановлення переліку пошкоджень, отриманих автомобілем марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , експерт страхової компанії здійснив виїзд до пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого склав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

На підставі даних протоколу, заяви ТДВ «Колос» та звіту експерта, 14 листопада 2023 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила ТДВ «Колос» страхове відшкодування в розмірі 38 576 грн 94 коп.

Надалі представник ТДВ «Колос» звернувся до ФОП ОСОБА_3 за послугою ремонту пошкодженого автомобіля, вартість якого склала 92 960 грн.

Тобто, ТДВ «Колос» понесло значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля, ніж отримане страхове відшкодування, а залишок невідшкодованої вартості ремонту склав 54 383 грн 06 коп.

Позивач звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про збільшення розміру страхового відшкодування, однак останнє повідомило, що при розрахунку страхової виплати враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, а при здійсненні ремонту деталі міняються на нові, тому різницю в понесених ТДВ «Колос» витратах повинен відшкодовувати безпосередній винуватець ДТП, а не страхова компанія.

Оскільки вина відповідача ОСОБА_1 щодо пошкодження транспортного засобу встановлена постановою суду, однак страхове відшкодування не повністю покрило понесені ТДВ «Колос» витрати, позивач вважає, що саме зі ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами на ремонт автомобіля в розмірі 54 386, 06 грн.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки розмір шкоди, яка була заподіяна під час ДТП, не перевищує розміру страхового ліміту, тому вважає, що позовні вимоги повинні бути пред`явлені до його страхової компанії ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Вказав, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортих засобів №ЕР-211534376 від 14 жовтня 2022 року, транспортний засіб, а саме легковий автомобіль ЗАЗ 110206 (держ. номерний знак НОМЕР_1 ), 2005 року випуску, застрахований страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», строк дії договору з 15 жовтня 2022 року по 14 жовтня 2023 року включно. Полісом встановлено розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 грн. Таким чином, оскільки розмір шкоди, яка була заподіяна під час ДТП 18 вересня 2023 року автомобілем ЗАЗ 110206 під керуванням відповідача, не перевищує розміру ліміту страхових виплат (160 000 грн), а тому, підстави для покладення відповідальності на відповідача ОСОБА_1 відсутні.

ОСОБА_1 зазначив, що шкода, у межах страхового ліміту має бути відшкодована саме страховиком - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відтак, він не є належним відповідачем у цій справі (а.с.55-57).

У відповіді на відзив представник позивача наполягав на тому, що різниця між виплаченою ТДВ «Колос» страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. У зв`язку з чим, саме відповідач, як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (а.с.68-72).

24 липня 2024 року ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у справі та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.100).

У відзиві на позов представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В обгрунтування зазначено, що ПрАТ «УПСК» на підставі ст.12, 22, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило розрахунок та виплатило розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з вирахуванням суми франшизи та суми ПДВ. Вказано, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не фактичні витрати на проведення ремонту. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а не фактичні витрати на проведення ремонту, де коефіцієнт фізичного зносу не застосований. Якщо позивачу недостатньо сплаченого страхового відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Крім того звертає увагу, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, а тому на підставі абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір оціненої шкоди має бути зменшений на суму податку на додану вартість (а.с.120-122).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» 54 383 грн 06 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В частині позовних вимог до ОСОБА_1 , відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріального збитку, понесений позивачем на відновлення транспортного засобу, становить 92 960 грн, що не перевищує ліміт відповідальності страхової компанії за страховим полісом №ЕР-211534376 від 14.10.2022, який визначений в 160 000 грн. ПрАТ «УПСК» проведено страхову виплату позивачу в розмірі 38 576 грн 94 коп, сума якої між сторонами не узгоджувалася, отже невиплачена сума страхового відшкодування в розмірі 54 383 грн 06 коп не перевищує встановлений страховий ліміт і не є різницею між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «УПСК», майнова шкода може бути відшкодована особою, яка її завдала, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

З огляду на викладене та враховуючи, що розмір завданих збитків позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика, сума страхового відшкодування між позивачем та страховою не компанією не узгоджувався, суд дійшов висновку, що саме відповідач ПрАТ «УПСК» повинен сплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 54 383 грн 06 коп за страховим полісом №ЕР-211534376 від 14.10.2022 в межах передбаченого страхового ліміту.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав, що розмір шкоди, заподіяної позивачу під час ДТП, не перевищує розміру ліміту відповідальності страховика, і, як вже встановлено судом, в даному випадку основний тягар відшкодування такої шкоди несе страховик ПрАТ «УПСК», відтак у ОСОБА_1 (винуватця ДТП) відсутній обов`язок з відшкодування шкоди потерпілому в межах страхового ліміту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», подало до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2024 року в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача страхового відшкодування, та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» та стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача 32 154, 88 грн.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги зазначено, що покладення обов`язку на страховика здійснити виплату страхового відшкодування на підставі вартості фактично понесених витрат позивачем без урахування коефіцієнта фізичного зносу суперечить положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Так, положенням пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 № 1074/8395 (далі - Методика) встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до п. 7.38 Методики значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Апелянт зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, а тому лише за показником строку його експлуатації на момент ДТП (8,58 років на дату оцінки) наявні підстави для обрахунку та застосування коефіцієнта фізичного зносу.

Відповідно до звіту про визначення вартості збитків, спричинених пошкодженням ТЗ №476.23Е 808-62 від 31.10.2023 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 0,5336.

Вказує, що наявність чи розмір коефіцієнту фізичного зносу на пошкодженому ТЗ ні позивачем, ні судом в оскаржуваному рішенні не було спростовано.

Відповідач зазначає, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (0,5336), що розрахована згідно фактично понесених позивачем витрат складає 73 931,82 грн.

Також, звертає увагу суду, що відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно поліса ЕР/211534376 розмір франшизи складає 3 200 грн. Таким чином, відповідно до умов, встановлених ст.ст. 22, 29, 32, п. 36.2 ст. 36 Закону, страховому відшкодуванню підлягала наступна сума:

73 931,82 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) - 3 200 грн (франшиза) = 70 731,82 грн.

З урахуванням вже сплаченої страховиком суми страхої відшкодування, доплата страхового відшкодування має складати:

70 731,82 грн (фактично понесені витрати позивача відновлювальний ремонт з урахуванням зносу) - 38 576, грн (сплачене страхове відшкодування) = 32 154,88 грн.

Відтак, на думку апелянта, суд першої інстанції незаконно та безпідставно стягнув з нього розмір страхового відшкодування у розмірі фактично витрачених позивачем коштів на відновлення пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу.

Відповідач зазначає, що частково визнає позовні вимоги у сумі 32 154, 88 грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ТДВ «Колос».

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що 18 вересня 2023 року о 17 год 38 хв по вул. Шкільній, 4а в с. Водяне Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_1 , та при виконанні обгону не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попутно, повертав ліворуч до магазину «Крамниця». В ході ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 17 жовтня 2023 року (а.с. 35-37).

Позивач ТДВ «Колос» є власником автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідач ОСОБА_1 є винуватцем ДТП і на час настання ДТП керував автомобілем марки ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УПСК», що підтверджується полісом №ЕР-211534376 від 14.10.2022, зі строком дії з 15.10.2022 до 14.10.2023, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн, майну - 160 000 грн, франшиза 3 200 грн (а.с.61).

23 жовтня 2023 року ТДВ «Колос» направило ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (форма для Потерпілого) та заяву про страхове відшкодування, (а.с.124-125).

Згідно зі звітом автотоварознавчого дослідження №476.23Е SOS_-62 від 31 жовтня 2023 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає 46 227 грн 54 коп (з ПДВ на запасні частини та матеріали) (а.с.129-142).

Листом від 15 листопада 2023 року ПрАТ «УПСК» повідомило ТДВ «Колос» про те, що заяву про страхове відшкодування щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 вересня 2023 року за участю транспортного засобу ЗАЗ 110206, р.н. НОМЕР_1 , забезпеченого полісом ПрАТ «УПСК» № НОМЕР_5 , та транспортного засобу RENAULT KANGOO, р.н. НОМЕР_2 , розглянуто та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Франшиза, згідно умов полісу становить 3 200 грн.

Крім того, зазначило, що виплата страхового відшкодування у сумі 38 576, 94 грн за пошкоджений транспортний засіб RENAULT KANGOO, р.н. НОМЕР_2 з урахуванням розміру франшизи, буде здійснена на реквізити, надані позивачем у заяві про страхове відшкодування (а.с.18).

Відповідно до платіжної інструкції №162224670 від 14 листопада 2023 року ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування ТДВ «Колос» в розмірі 38 576 грн 94 коп (а.с.19).

11 грудня 2023 року між ФОП ОСОБА_3 , який діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серії ВО1 №322631 та свідоцтва платника єдиного податку Б №783616, та ТДВ «Колос» укладено договір по наданню послуги з ремонту автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на суму 92 960 грн (а.с.20-22).

На виконання умов вказаного договору 12 грудня 2023 року ТДВ «Колос» перерахувало ФОП ОСОБА_3 92 960 грн, яка сплачена без ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією №11990 (а.с.23).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 29 грудня 2023 року робота по ремонту автомобіля марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виконана повністю, на обумовлену в договорі суму (а.с. 24).

Звертаючись до суду, позивач просив стягнути з винної особи ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка становить 54 383 грн 06 коп.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами у справі факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 38 576, 94 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначав про недостатність суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна та просив стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь 54 383, 06 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» 54 383 грн 06 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції встановив, що розмір шкоди, заподіяної позивачу під час ДТП, не перевищує розміру ліміту відповідальності страховика, відтак в даному випадку основний тягар відшкодування такої шкоди несе страховик ПрАТ «УПСК», тому у ОСОБА_1 (винуватця ДТП) відсутній обов`язок з відшкодування шкоди потерпілому в межах страхового ліміту.

Суд відхилив доводи доводи представника відповідача ПрАТ «УПСК» про те, що розмір оціненої позивачем шкоди має бути зменшений на суму податку на додану вартість у зв`язку з відсутністю доказів проведення ремонту автомобіля у особи, яка є платником ПДВ, оскільки з договору про надання послуг з ремонту автомобіля від 11.12.2023, рахунку №010 від 11.12.2023 та платіжної інструкції №11990 від 12.12.2023 встановлено, що ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку, а сума за ремонт автомобіля була перерахована замовником без ПДВ.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «УПСК» визнав позов частково у сумі 32 154, 88 грн та зазначив про те, що сума страхового відшкодування має бути здійснена на підставі вартості фактично понесених позивачем витрат без урахування коефіцієнта фізичного зносу та розміру франшизи.

Апеляційний суд погоджується з такими доводами апелянта враховуючи таке.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зі ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке.

Відносини між ОСОБА_1 та ПрАТ «УПСК», яким було застраховано автомобіль ЗАЗ 110206, реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211534376, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Крім того, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211534376 передбачено франшизу в сумі 3 200 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 32 154, 88 грн (73 931, 82 грн ((вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 0,5336) 3 200 грн ((франшиза) 38 576, 94 ((вже сплачене страхове відшкодування)).

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» визнав позовні вимоги в цій частині та погодився відшкодувати на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 32 154, 88 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 розміру страхового відшкодування, апеляційний суд зазначає таке.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення майнової шкоди з відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

За таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити Товариству з додатковою відповідальністю «Колос» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, згідно із договором від 11 грудня 2023 року, укладеним між ФОП ОСОБА_3 , та ТДВ «Колос» та рахунком №10 від 11 грудня 2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Kangoo склала 92 960 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 46 227, 54 грн.

Страховиком виплачено ТДВ «Колос» 38 576, 94 грн (із розрахунку 46 227, 54 грн майнового збитку з урахуванням зносу 3 200 грн франшизи 4450, 60 грн ПДВ).

Таким чином розмір відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, який підлягає стягненню зі ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» становить 22 228, 18 грн із розрахунку 92 960 грн 38 576, 94 грн 32 154, 88 грн.

У зв`язку з цим саме з відповідача ОСОБА_1 як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, у зазначеному розмірі відповідно вище наведених розрахунків.

Щодо судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частин першої-третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зі ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 238, 46 грн, а з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 789, 54 грн.

Крім того, на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» підлягає компенсації судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542, 00 грн за рахунок відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» 32 154, 88 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» 22 228, 18 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 238, 46 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Колос» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 789, 54 грн.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повна постанова складена 08.04.2025.

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашка