Справа № 301/622/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Зарічанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та виконкому Зарічанської сільради про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та права на земельну частку (пай), в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Згідно заповіту, спадкодавець все своє майно заповідав дочці ОСОБА_1 - позивачці по справі. Позивачка спадщину прийняла. Особою, яка б мала право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_3 , є його вдова відповідачка ОСОБА_2 , яка від отримання спадщини за чоловіком відмовилася на користь позивачки. До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0081727 від 24.12.1997 року, що належали на праві власності спадкодавцеві. Позивачка не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок та земельну частку (пай), які входять до складу спадкового майна, оскільки житловий будинок власником не був зареєстрований та відсутні правовстановлюючі документи на будинок, а оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) втрачено. Просила визнати за собою право власності на спадкове майно.

Ухвалою Іршавського райсуду від 13.03.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено на підготовче засідання.

Ухвалою Іршавського райсуду від 02.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу по суті без її участі (а.с. 39,43).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 42,45).

Представник виконкому Зарічанської сільської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі, відзиву та заперечень на позов не подав (а.с.38,48,57).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , не зареєстрований (а.с. 58,59).

Згідно виписки з погосподарської книги Зарічанської сільради за 2016-2023 року №65/10-39 від 20.02.2025 року, власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18). Житловий будинок збудований у 1968 році на земельній ділянці, що надана для забудови площею 0,04 га. Технічний паспорт на житловий будинок виготовлений (а.с.19-25). Згідно висновку про вартість майна від 12.03.2025 року, вартість будинку становить 98100 грн. (а.с.26).

Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0081727 від 24.12.1997 року, виданого на підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445, ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_2 , належить право на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22.09.2021 року (а.с.15).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Зарічанської сільради 22.04.2021 року, ОСОБА_3 все своє майно заповів своїй дочці позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11,16). Заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі, не скасований і не змінений.

Спадкоємцем, що мала право на обов`язкову частку на спадщину за ОСОБА_3 , є його вдова відповідачка ОСОБА_2 (а.с.12,14), яка відмовилася від спадщини на користь своєї дочки позивачки ОСОБА_1 .

Спадкоємець за заповітом позивачка ОСОБА_1 на день відкриття спадщини фактично проживала разом із спадкодавцем, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.17).

До складу спадщини входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0081727 від 24.12.1997 року, що належали на праві власності спадкодавцеві.

Строк для видачі свідоцтва про право на спадщину не обмежений у часі, однак, таке видається не раніше 6 місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за ОСОБА_3 спадкоємець не оформляла. Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок та право на земельну частку (пай), оскільки житловий будинок за життя власником не був зареєстрований в державному реєстрі та на нього відсутні правовстановлюючі документи, а оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачено.

Згідно ст. ст. 1218 та 1225 ЦК України, ст. 81 ч.1 п. «г» Земельного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Згідно ст. ст. 1 п.2 та 2 ч.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, або у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Громада с. Заріччя, на території якого розташоване нерухоме майно,входить до складу об`єднаної територіальної громади Зарічанської сільської ради Хустського району (раніше Іршавського району), яка заперечень на позов не подала.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій визнала позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб.

Дана справа підсудна Іршавському районному суду, оскільки відповідно до п.3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів України», до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження в межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Оскільки згідно погосподарської книги села та копії сертифікату власником майна був батько позивачки, єдиною спадкоємицею якого за заповітом є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 328, 392, 1218, 1233, 1268 ч.3 ЦК України, ст. 12, 13, 263-264 ЦПК України

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в цілому.

Визнати в цілому за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну частку (пай) розміром 0,786 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що надана ОСОБА_4 згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0081727 від 24.12.1997 року, виданого на підставі рішення Іршавської районної державної адміністрації від 23 грудня 1997 року №445.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських