Ухвала

Іменем України

04 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 214/881/15

провадження № 61-4181ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», яка підписана представником Цимбалом Вадимом Ігоровичем, на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, в складі судді: Ткаченка А. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року в складі: Зубакової В. П., Бондар Я. М., Остапенко В. О., у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулося з заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ПАТ «Дельта Банк».

Заява мотивована тим, що у цивільній справі № 214/881/15-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0307/0507/71-244 від 03 травня 2007 року в розмірі 315 804,02 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 288 704,66 грн; сума заборгованості за відсотками - 27 099,36 грн; судового збору у розмірі 3 158,04 грн.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2245/К, за яким право вимоги за кредитним договором № 0307/0507/71-244 від 03 травня 2007 року перейшло до нового кредитора, а саме ТОВ «Укрдебт Плюс».

В заяві товариство посилалось на пункт 4 частини 3 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»» щодо переривання строків на час воєнного стану та лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2024 про відсутність надходження на адресу Фонду виконавчих листів по справі, беручи до уваги, що відсутність оригіналів виконавчих документів перешкоджає пред`явленню їх до виконання та належному виконанню судового рішення.

ТОВ «Укрдебт Плюс» просило:

видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 214/881/15-ц;

замінити стягувача у дублікатах виконавчих листів.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:

заявник надав до заяви про видачу дублікатів виконавчих документів лист від 02 жовтня 2024 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відсутність надходження на адресу для листування Фонду та/або АТ «Дельта Банк» виконавчих листів по вказаній справі без зазначення періоду, за який проведено відповідну перевірку вхідної кореспонденції;

однак суд вважав необхідним зазначити, що оригінали виконавчих листів не направлялися на поштову адресу стягувача, а отримані особисто 17 вересня 2019 року представником АТ «Дельта Банк» Прокопчук О. Ю., про що свідчать письмові докази;

доказів про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та те, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталися до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду) матеріали справи не містять, заявник на такі обставини не посилався, суд такої обставини не встановив;

враховуючи зазначені вище обставини справи, норми закону, які регулюють вирішення даного питання, та практику Верховного Суду щодо його вирішення, оскільки заявник не надав докази втрати оригіналу виконавчого документу, що унеможливлює його виконання, у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року:

апеляційну скаргу ТОВ «Укрдебт плюс» залишено без задоволення;

ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами;

аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку;

суд першої інстанції вірно встановив, що стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, а тому зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа;

доказів про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та те, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталися безпосередньо до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду) матеріали справи не містять, заявник на такі обставини не посилався, суд такої обставини не встановив, а тому суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту втрати оригіналів виконавчих листів у даній справі;

як встановлено судом, оригінали виконавчих листів не направлялися на поштову адресу стягувача, а отримані особисто 17 вересня 2019 року представником АТ «Дельта Банк» Прокопчук О.Ю., про що свідчать письмові докази.

01 квітня 2025 року ТОВ «Укрдебт Плюс» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу яка підписана представником Цимбалом В. І., на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити заяву ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди не врахували, що оригінал/оригінали виконавчих листів в цій справі не були передані від ПАТ «Дельта Банк» ні при передачі оригіналів інших документів після укладення договору про відступлення права вимоги, ні після направлення адвокатського запиту від 26.09.2024 року щодо наявності/відсутності оригіналів у АТ «Дельта Банк» та Фонді гарантування вкладів фізичних осіб;

суди не врахували, що строк пред?явлення виконавчих листів до виконання не пропущено, а факт втрати виконавчих документів підтверджується тим, що: згідно з ухвалою суду Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 жовтня 2023 року, на виконання рішення було видано виконавчі листи, що підтверджується заявами в матеріалах справи; у кредитора ТОВ «Укрдебт Плюс» оригінали виконавчих листів відсутні та попереднім стягувачем ПАТ «Дельта Банк» не передавалися; у ПАТ «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оригінали виконавчих листів відсутні, що підтверджується відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2024 року на адвокатський запит від 26 вересня 2024 року; згідно з даними АСВП виконавчі провадження про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрдебт Плюс» відсутні. Та за таких обставин наявні підстави для задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та заміну стягувача;

апеляційний суд не врахував, що Верховний Суд у постанові 16 травня 2022 року у справі N? 5023/3220/11, постанові від 15 липня 2021 року у справі N? 18/1147/11, постанові від 10 вересня 2018 року у справі N? 5011-58/9614-2012 та постанові від 21 січня 2019 року у справі N? 916/215/15-г дійшов висновку, що процесуальний закон не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов?язує стягувача наводити причини його втрати. Відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суди встановили, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року у справі № 214/881/15-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/78792862) за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_2 , територіальне відокремлене безбалансове відділення І типу № 10003/0448 філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», про визнання удаваним кредитного договору в частині розрахунків у доларах США, задоволено позовні вимоги первісного позову, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 315 804,02 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 288 704,66 грн; сума заборгованості за відсотками - 27 099,36 грн; судовий збір у розмірі 3 158,04 грн. У задоволенні позовних вимог зустрічного позову відмовлено.

На виконання рішення суду стягувачу було видано виконавчі листи, які отримані представником АТ "Дельта Банк" особисто, про що свідчить відмітка на поданій заяві.

13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2245/К, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору № 0307/0507/71-244 від 03 травня 2007 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 перейшли до нового кредитора, а саме: ТОВ «Укрдебт Плюс».

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі № 2-1118/09 (провадження № 61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» невиконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».

У пунктах 53 - 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) вказано, що:

«53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.

54. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

56. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що:

«підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зазначено, що:

«92. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

93. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

94. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суди встановили, що: на підтвердження заявлених вимог заявник надав до заяви про видачу дублікатів виконавчих документів лист від 02 жовтня 2024 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відсутність надходження на адресу для листування Фонду та/або АТ «Дельта Банк» виконавчих листів по вказаній справі без зазначення періоду, за який проведено відповідну перевірку вхідної кореспонденції;

оригінали виконавчих листів не направлялися на поштову адресу стягувача, а отримані особисто 17 вересня 2019 року представником АТ «Дельта Банк» Прокопчук О. Ю., про що свідчать письмові докази (том 2 а. с. 166);

доказів про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та те, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталися до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду) матеріали справи не містять, заявник на такі обставини не посилався, суд такої обставини не встановив;

факту відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами суди не встановили, в касаційній скарзі відповідна обставина також підтверджена ТОВ «Укрдебт Плюс».

За таких обставин, встановивши, що відсутні докази про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та того, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталося до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду), суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та заміну стягувача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», яка підписана представником Цимбалом Вадимом Ігоровичем, на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков