Справа № 191/5908/24
Провадження № 2/191/2236/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 квітня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Форощук О.В.
за участю секретаря Рибак М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Правління садівничого товариства «ВЧИТЕЛЬ -2» про усунення перешкод у користуванні водогоном та здійснення прав члена садового товариства,-
Позивачка звернулася доПравління садівничого товариства «ВЧИТЕЛЬ -2» з позовом про усунення перешкод у користуванні водогоном та здійснення прав члена садового товариства, який обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_2 з 31.07.2017 року є членом садівничого товариства «Вчитель-2», ЄДРПОУ № 23643054 та володіє ділянками АДРЕСА_1 .
На придбаній нею вищезазначеній ділянці, без попередження та безпідставно з осені 2021 року відключено водопостачання. Такі протиправні дії з обмеження користуванням послугами вчинив голова правління товариства ОСОБА_3 з бухгалтером ОСОБА_4 , аргументуючи це начебто наявністю невизначеного розміру та виду заборгованості, а також несвоєчасної оплати нею за утримання ділянок.
Також, відповідач перешкоджає доступу до інформації правоустановчих документів, на підставі яких здійснюютьсяоплати, їх термін, розмір, кількість та умови і правила користування послугами громадської організації, а саме садівничого товариства.
На усні запити для ознайомлення з відповідними документами садівничого товариства «Вчитель-2», належних відповідей позивач не отримала, та відправила інформаційний запит правлінню поштою, але документів так досі і не побачила.
Неодноразово позивач прохала відновити водопостачання, натомість постійно чула на свою адресу образи, погрози та несправедливі звинувачення в грубій формі, чим порушено її моральний спокій, який полягає у відчуті страху, відчаю, психологічного насилля, що в цілому негативно впливає на її стан здоров`я.
Також через дану ситуацію, яка склалася із відповідачем до неї із залякуванням приходив місцевий житель ОСОБА_5 1982 р.н., на якого позивачка викликала 26.08. 2024 року о 04 годині ранку поліцію.
Намагаючись вирішити це питання зверталася офіційно з письмовою заявою спочатку до правління, а потім до поліції та прокуратури, однак все безрезультатно.
Позивач зазначила, що розмови з погрозами і неправомірним вимаганням грошей під приводом неіснуючого боргу за утримання ділянок, вона записувала на диктофон і вони є свідченням того, що порушено її честь та гідність.
Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, усунути перешкоди у користуванні водогоном, шляхом відновлення (підключення) СТ «Вчитель-2» водопостачання до садових ділянок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 30 000 гривень та судові витрати.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, попередньо надала заяву до суду в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є членом СТ «ВЧИТЕЛЬ-2», що підтверджується заявою ОСОБА_1 адресованої Правлінню СТ «Вчитель-2» про купівлю ділянок № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та відповідними членськими книжками садівника на дані ділянки ( а.с.5,7).
Матеріали справи містять письмові документи відповідно до яких, ОСОБА_1 зверталась до СТ «ВЧИТЕЛЬ-2» із запитами та заявами щодо надання їй документів згідно яких відключено водопостачання на належні їй ділянки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та бухгалтерські звіти відносно заборгованості з водопостачання.
В матеріалах справи наявна скарга ОСОБА_1 звернена на адресу Синельниківської окружної прокуратури на дії СТ «ВЧИТЕЛЬ-2» щодо припинення водопостачання на належні їй ділянки № НОМЕР_1 № НОМЕР_2 .
Згідно договору № 1026 про реструктуризацію заборгованості за послугу централізованого водопостачання від 30.12.2022 року укладеного між ДМП ВКГ «ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС» та СТ «ВЧИТЕЛЬ-2», сторони погодилися, суму реструктуризованої заборгованості в розмірі 37 778, 89 грн. станом на 01.01.2023 року, що зазначена в п.п.1.1 Договору, Боржник сплачує відповідно до графіку, зазначеного у даному договорі.
Відповідно до ст. 44 ч. 1 п. 5 Водного Кодексу України водокористувачі зобов`язані не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частина 1 ст. 319 ЦК України, вказує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», а саме п 33, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року у справі №545/3728/16-ц (провадження №61-9958св18) зроблено висновок, що «відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення».
У судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, а саме перекрили позивачу водопостачання до його садових ділянок.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За правилами ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Разом, з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів правовірного відключення водопостачання на ділянки № НОМЕР_1 № НОМЕР_2 належні ОСОБА_1 , а їх неявка у судове засідання свідчить про фактичне визнання порушеного ними права належного позивачу, а саме користування водогоном.
Частиною першою статті 2 визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні водогоном, шляхом відновлення (підключення) СТ «Вчитель-2» водопостачання до садових ділянок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 є обґрунтованими і підлягають до задоволення.
Відносно вимог про стягнення із СТ «Вчитель-2» моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивач, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що внаслідок неправомірного відключення водопостачання відповідачем, позивач постійно перебувала у стресі, змушена була неодноразово звертатися зі скаргами до прокуратури, поліції, в зв`язку з чим зазнала душевних страждань та принижень її людської честі і гідності.
При визначенні суми відшкодування моральної шкоди суд, вважає обґрунтованими доводи позивача щодо наявності моральної шкоди, проте її розмір вважає завищеним та враховуючи вимоги розумності і справедливості приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Керуючись ст. 3, 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-266, 273 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Правління садівничого товариства «ВЧИТЕЛЬ -2» про усунення перешкод у користуванні водогоном та здійснення прав члена садового товариства, задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні водогоном, шляхом відновлення (підключення) СТ «Вчитель-2» водопостачання до садових ділянок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 належних ОСОБА_6 .
Стягнути з Правління садівничого товариства «ВЧИТЕЛЬ -2» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 гривень.
Стягнути з Правління садівничого товариства «ВЧИТЕЛЬ-2» на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд , якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. В. Форощук