Справа № 375/842/25
Провадження № 2-о/375/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: Антипенка В. П.

за участю: секретаря судового засідання: Голованової В.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2025 заявниця звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області із заявою у порядку окремого провадження, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців, заборонивши йому наближатися до заявниці та її дитини ближче ніж на 100 метрів; заборонити будь-яке спілкування із заявницею або дитиною в усній, письмовій або електронній формі. Свої вимоги заявниця обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 , є матір`ю малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.04.2025 о 00:00-01:30 її колишній чоловік, ОСОБА_2 , надіслав заявниці через месенджер Vibег образливі і погрозливі повідомлення з намірами фізичної розправи, включно з погрозами вбивства її та її нареченого. Зміст повідомлень викликав у заявниці реальний страх за своє життя, здоров`я та безпеку моєї малолітньої дитини. Повідомлення мали налаштування самознищення, однак заявниці вдалося сфотографувати частину з них. ОСОБА_2 не проживає із заявницею та дитиною, не бере участі у вихованні дитини, не має жодного уявлення про її щоденний режим і стан здоров`я, однак постійно висловлює наміри без дозволу матері забрати дитину до себе навіть без згоди дитини аргументуючи це тим що він є її біологічний батько і у дочки немає вибору, бо це його права як батька, без урахування інтересів дитини, що суперечить її правам та емоційному благополуччю. Такі дії створюють додаткове психологічне напруження та загрозу для дитини. Також заявниці повідомила суд, що відповідач неодноразово робив заяви, які викликають у неї почуття постійного стеження та загрози.

08.04.2025 ухвалою суду постановлено прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження в справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що фактично шлюбні відносини із чоловіком припинилися чотири роки тому. З цього часу ОСОБА_2 їй телефонував та постійно ображав. А 4 квітня 2025 року надіслав їй повідомлення із погрозою вбивства її та її близьких осіб.

ОСОБА_1 також пояснила, що ОСОБА_2 з дитиною спілкується приблизно один раз на рік, але проявів агресії чи образ з його боку до доньки не було. Тривалість обмежувального припису пояснила тим, що образи колишнього чоловіка тривають вже декілька років, а зараз прозвучали погрози її життю.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду до суду не подавав.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . ОСОБА_2 не живе з донькою вже чотири роки. 4 квітня 2025 року вона побачила доньку наляканою. ОСОБА_1 повідомила їй, що ОСОБА_2 погрожує вбити її та її нареченого. Також свідок пояснила, що образи з боку ОСОБА_2 в бік ОСОБА_1 надходили ще з часу їх розлучення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є близькою подругою ОСОБА_1 .. Вона особисто була свідком розмов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , під час яких ОСОБА_2 ображав ОСОБА_1 , а у квітні 2025 року погрожував її вбити. Також вона бачила на телефоні ОСОБА_1 образливі повідомлення ОСОБА_2 , адресовані ОСОБА_1 .

Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

06.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення відносно неї погроз фізичною розправою з боку ОСОБА_2 .

Матеріали справи містять пояснення ОСОБА_5 від 06.04.2025, у яких вона вказує на те, що ОСОБА_2 їй особисто письмово, через мережу Facebook, погрожував вбивством.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 06.04.2025, ОСОБА_1 отримала 04.04.2025 від ОСОБА_2 повідомлення з погрозами вбивства ОСОБА_1 та її нареченого.

Судом досліджено також копії сторінок соціальних мереж, у яких автор вказаний, як « ОСОБА_6 », у інших «Вітя» висловлює погрози фізичною розправою. Однак, ні дат, ні адресатів вказаних повідомлень із цих доказів встановити неможливо.

Маючи побоювання за своє життя та здоров`я, заявниця звернулася до суду.

Вирішуючи дану справу, суд дійшов таких висновків.

Норми права, застосовані судом при врозгляді справи.

Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 вказаного Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Статтею 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Частиною 2 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст. 153 СК України)

Згідно із ст. 76 ЦПК України. доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо встановлення заборони ОСОБА_2 спілкуватися із дитиною

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця просить заборонити ОСОБА_2 наближатися та спілкуватися із його дитиною.

Суд звертає увагу на те, що обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, проте заявник має довести наявність підстав для видачі обмежувального припису. Самий лише факт звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису не може бути підставою для її задоволення.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодного доказу вчинення ОСОБА_2 насилля по відношенню до його доньки.

А тому, обмеження ОСОБА_2 у побаченнях та спілкуванні із його донькою буде не правомірним та таким, що суперечить приписам ст.153 СК України.

Отже у цій частині заява задоволенню не підлягає.

Щодо встановлення заборони ОСОБА_2 спілкуватися із заявницею

Матеріали справи, зокрема, покази свідків, звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів, свідчать про те, що факти проявів насилля з боку ОСОБА_2 .

Копії сторінок соціальних мереж, у яких автор вказаний, як « ОСОБА_6 », у інших « ОСОБА_7 » висловлює погрози фізичною розправою не дозволяють однозначно ідентифікувати автора цих повідомлень та адресата. А тому визнати вказаний доказ, як належний, у суду немає підстав.

Судом встановлено, що підставою для звернення із заявою є погрози ОСОБА_2 , висловлені на адресу заявниці. Характер цих погроз дає заявниці обгрунтовані підстави для хвилювання за власне здоров`я та безпеку.

Такі дії ОСОБА_2 підпадають під ознаки психологічного насильства, визначення якого міститься у з п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Водночас слід врахувати і те, що із заявницею проживає її малолітня дитина, батьком якої є ОСОБА_2 . Заборонивши йому наближатися і спілкуватися із ОСОБА_1 з будь-якого приводу, суд тим самим позбавить ОСОБА_2 можливості погоджувати із заявницею час побачення із дитиною та можливості спілкуватися із нею у присутності матері.

Отже, таке обмеження прав ОСОБА_2 , як заборона спілкуватися та наближатися до заявниці з будь-якого приводу, водночас позбавить його у можливості реалізувати свої права та обов`язки як батька їх спільної дитини.

З урахуванням того, що між сторонами шлюб розірвано, заявниця і ОСОБА_2 проживають за різними адресами, обмежувальний захід у виді часткової заборони наближення та спілкування із заявницею буде пропорційним характеру правовідносин, які склалися між сторонами.

А тому, вимоги заяви у частині заборони ОСОБА_2 наближатися та спілкування із заявницею є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо строку, на який може бути видано обмежувальний припис, суд зазначає таке.

Заявниця просила встановити максимальний строк обмеження прав ОСОБА_2 , 6 місяців.

Судом встановлено, що конфлікт між сторонами виник більше двох років тому, і протягом цього часу надходять заявниці образи від ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд вважає обгрунтованою вимогу заявниці встановити максимальний термін обмеження прав ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

За таких обставин судовий збір у сумі 605,60 грн, сплачений ОСОБА_1 відповідно до квитанції № 6D4K-1Y9M-8B2E, підлягає поверненню із державного бюджету заявниці.

Керуючись ст.ст.350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покласти на нього такі обов`язки:

- заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім випадків узгодження питань реалізації його прав, та обов`язків, як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, крім випадків узгодження питань реалізації його прав та обов`язків, як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

В решті вимог відмовити.

Строк обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Про прийняте рішення про видачу обмежувального припису, інформувати відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повернути із державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сплачений нею 08.04.2025 судовий збір у сумі 605.60 (шістсот п`ять гривень 60 коп.) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

заявник: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя В. П. Антипенко