ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2579/25 Справа № 211/5176/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/5176/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач Криворізька міська рада,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Криворізької міської ради на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року Криворізька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності.

02 грудня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у справі до остаточного вирішення цивільної справи №211/2047/21 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги».

Клопотання про зупинення провадження у справі мотивоване тим, що провадження у справі №211/5176/21 вже було зупинено ухвалою суду від 12 червня 2023 року до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №211/2047/21, оскільки вирішення питання щодо законності наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги» матиме істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у цій справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 357/9020/18. У рамках пов`язаної цивільної справи №211/2047/21, рішенням суду від 10 жовтня 2023 року були встановлені певні преюдиційні обставини, зокрема, в частині того, що Колегія Міністерства юстиції України при розгляді скарги Криворізької міської ради не врахувала наявність судових спорів, щодо нерухомого майна та права користування земельною ділянкою, які розглядались, в тому ж числі, у рамках адміністративної справи №212/2276/16-а за позовом ФОП ОСОБА_3 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та нечинним рішення Криворізької міської ради про відмову у поновленні договору оренди спірної земельної ділянки. Однак, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року було скасовано апеляційним судом лише із підстав обрання нібито неналежного відповідача, хоча усталена практика Касаційного цивільного суду свідчить про те, що при вирішенні приватноправових спорів про скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Міністерство юстиції України не може бути відповідачем у таких справах незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивача відсутній спір про право цивільне. При цьому, апеляційним судом, у рамках пов`язаної цивільної справи №211/2047/21, не було вирішено питання по суті спору та не було спростовано преюдиційних висновків суду першої інстанції у тій частині, що у рамках адміністративної справи №212/2276/16-а за позовом ФОН ОСОБА_3 до Криворізької міської ради розглядається питання щодо незаконності відмови у поновленні договору оренди спірної земельної ділянки. Оскільки, позиція апеляційного суду була обґрунтована фактично лише нерелевантною постановою Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №910/5971/20 (щодо того, що відповідати за таким позовом має саме Міністерство юстиції України (належний відповідач), як орган влади, що прийняв відповідне рішення), що в результаті призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції у справі №211/2047/21, то були подані відповідні касаційні скарги від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Також, 10 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 до Верховного суду було подано клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року. Ухвалою Верховного суду від 18 жовтня 2024 року у справі №211/2047/21 за позовом ОСОБА_5 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України, було зупинено дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі №211/2047/21 до закінчення її перегляду у касаційному порядку, оскільки указані у клопотанні ОСОБА_4 доводи містять підстави для висновку про необхідність зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

Окрім того, ухвалою Другої судової палатою Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2024 року по справі №211/2047/21 за позовом ОСОБА_4 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування іншого аналогічного наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24.03.2021 «Про задоволення скарги», справу №211/2047/21 було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зокрема, із тих підстав, що при вирішенні приватноправових спорів про скасування наказу Міністерства юстиції України, яким скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, Міністерство юстиції України не може бути відповідачем у таких справах незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивача відсутній спір про право цивільне, а тому, дана колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, зроблених у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2021 року у справі №910/5971/20, які застосував апеляційний суд у пов`язаній справі №211/2047/21). Однак, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року справу було повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки на думку Великої Палати Верховного Суду відсутня необхідність відступати від правових висновків, які були викладені у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі №910/5971/20, яка була застосована апеляційним судом у рамках справи №211/2047/21, адже вона є нерелевантною по відношенню ло справи №211/2047/21 та спірних правовідносин, які у ній розглядаються. При цьому у п.81 ухвали Великої Палати Верховного Суду зазначено, що у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі №910/5971/20 (яку застосував апеляційний суд у справі №211/2047/21) сформульовано правові висновки із приводу правовідносин, які стосуються правомірності переходу частки у статутному капіталі товариства: натомість у справі №211/2047/21, що переглядається, виникли правовідносини щодо реєстрації нерухомого майна. Тобто, Великою Палатою Верховного суду зазначено, що у справі №211/2047/21 суд апеляційної інстанції застосував не релевантну постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 жовтня 2021 року у справі №910/5971/20, що у результаті і призвело до помилкового скасування рішення суду першої інстанції у справі №211/2047/21.

На підставі викладеного, не зупинення провадження у даній справі до остаточного завершення розгляду справи №211/2047/21 негативно відобразиться на обставинах справи №212/7106/21, в якій Криворізька міська рада просить скасувати право власності Штефана 0.3.

З огляду на такі обставини, враховуючи зупинення дії постанови апеляційного суду та враховуючи констатацію в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року того факту, що апеляційний суд застосував вочевидь нерелевантну постанову Верховного Суду від 11.10.2021 у справі №910/5971/20, судове рішення по суті спору не переглянув, відповідач вважає за доцільне просити зупинення провадження у справі.

На переконання відповідача, у даному випадку вбачається, що існує очевидна об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення пов`язаної справи №211/2047/21 у якій судом встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Зокрема, факти, що мають преюдиційне значення, та які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цій справі, але мають значення для правильного вирішення спору, оскільки Криворізька міська рада не відмовлялась від такої підстави позову, як скасування первісного права власності оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року зупинено провадження у цивільній справі № 211/5176/21 за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності до закінчення остаточного вирішення цивільної справи №211/2047/21 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року "Про задоволення скарги".

В апеляційній скарзі позивач Криворізька міська рада просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що сама по собі взаємопов?язаність справ, ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №211/2047/21. Вважає, що суд, незалежно від результатів розгляду справи №211/2047/21, має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи. Крім того, зазначає, що зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи, перешкоджає подальшому провадженню та порушує право позивача на розгляд справи упродовж розумного строку.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лімовий Д.О. зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст 251 ЦПК України та виходив з того, що вирішення цивільної справи за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності (справа № 211/5176/21) залежить від результатів розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року "Про задоволення скарги"(справа № 211/2047/21).

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необгрунтованим з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2021 року Криворізька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності.

02 грудня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у справі до остаточного закінчення вирішення цивільної справи №211/2047/21 за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі №211/2047/21.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п.1 ст.6 Конвенції).

У відповідності з практикою ЄСПЛ, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

За приписами п.1 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно національного законодавства, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України).

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства (п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України).

За приписами ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених п. 1-3, 4-1 ч. 1 ст. 251 та п. 1-3 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Так, п.6 ч.1 даної норми процесуального права визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року по справі №214/9415/21 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №761/33089/20, вбачається, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 рокуу справі №357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №1522/27468/12 та від 27.02.2019 року у справі №308/5006/16-ц.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 року у справі №910/17615/20, до вирішення якої було зупинено провадження у цій справі, виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.03.2024 року у справі №907/882/22.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Тобто, між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

При цьому, неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України).

Предметом позову у справі, що розглядається, є визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду судом цивільної справи №211/2047/21за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року "Про задоволення скарги".

У порушення вимог ст.251 та ст.260 ЦПК України суд першої інстанції, пославшись на конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, та вказавши, що підставою позову у цій справі є обставини, встановлені у справі №211/2047/21, не зазначив причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, й не врахував, що рішення суду у справі №211/2047/21 набрало законної сили після його перегляду в суді апеляційної інстанції (ст.384 ЦПК України), а тому дійшов безпідставного висновку про зупинення провадження у цій справі до касаційного перегляду вказаної справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду одної справи до прийняття рішення в іншій справі.

Матеріали справи за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та їм цілком можливо надати юридичну оцінку щодо наявності чи відсутності підстав заявлених позовних вимог.

Відтак, у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на ту обставину, що позов Криворізької міської ради подано до суду у серпні 2021 року, тобто, оскаржувану ухвалу про зупинення провадження постановлено судом у спорі, який з серпня 2021 року не вирішений.

При цьому, колегія суддів наголошує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої ст. 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидкимтаефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application №36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application №23853/02) .

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції» («Frydlender v. France»), заява № 30979/96).

Зіставлення наведених вище суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що оскаржуване судове рішення про зупинення провадження у справі не може бути залишене у силі, оскільки висновки, зазначені в ньому, є необґрунтованими, таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, ув`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.379 ЦПК України.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 січня 2024 року у справі №759/3868/23 та від 31 січня 2024 року у справі №759/7628/23.

Питання щодо розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішується, оскільки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, це питання суд вирішує під час ухвалення рішення, а тому питання про розподіл судових витрат, понесених учасниками справи у зв?язку з переглядом ухвали суду в апеляційній інстанції, буде вирішено судом першої інстанції під час ухвалення рішення по суті.

Керуючисьст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Криворізької міської - задовольнити частково.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2024 року - скасувати.

Направити цивільну справу №211/5176/21 за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшикова Кристина Олександрівна, про визнання недійсними договорів дарування та скасування державної реєстрації права власності до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: