Справа № 953/4544/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Зуєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (61002, м.Харків, вул.Чершишевська, 55) про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно його відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначив, що з відповідачкою перебував у фактичних шлюбних відносинах з 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . ОСОБА_1 з ОСОБА_2 мешкали в квартирі номер АДРЕСА_2 , яка є власністю позивача. Відповідачка ОСОБА_2 з 2017 року перестала цікавитися здоров`ям сина, не займається його вихованням та утриманням. Вона не тільки не виявляє до сина любові і прояву материнських почуттів, а й взагалі не цікавиться його життям. За час їх спільного проживання ОСОБА_2 вживала алкогольні напої, не ночувала вдома. Могла дозволити собі бути відсутньою вдома по кілька днів, а починаючи з 2020 року взагалі пішла з квартири і по теперішній час не повернулась. Місцезнаходження ОСОБА_2 не відоме. Останні 5 років жодного разу не телефонувала позивачу, а також не телефонувала сину, не надсилала жодної поштової кореспонденції, не цікавилася життям і здоров`ям сина. Про місцезнаходження ОСОБА_5 нічого невідомо і її донькам ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно яких вона була позбавлена батьківських прав на підставі рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05 листопада 2019 року.

Позивач зазначає, що є батьком ОСОБА_8 , 2013 р.н.проживає спільно з сином в належній йому трикімнатній квартирі номер АДРЕСА_3 . У квартирі у сина є своя окрема кімната, в якій є спальне місце, робочий куточок для навчання, стіл для комп`ютера та інші меблі, одяг, взуття та інші необхідні для нього речі. Позивач цікавиться навчанням сина, який вчиться у п`ятому класі Комунального закладу «Харківський ліцей № 100» Харківської міської ради, опікується здоров`ям сина, оскільки він знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога з 2021 року та забезпечує йому належний догляд. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2024 року закрито підготовче засідання по вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів та виклик свідків.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у своїх письмових поясненнях підтримали позовні вимоги та пояснили, що орган опіки та піклування надав відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки остання ухиляється тривалий час від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться сином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходить з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58).

Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2011 року до 2020 року.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що батьками дитини є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13 серпня 2013 року).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням своєї дитини не займається, та з 2020 року з дитиною не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про сина. Піклується про сина, займається його вихованням, здоров`ям, створивши необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дитини його батько ОСОБА_1 . Онлайн уроки ОСОБА_4 відвідує постійно, для навчання забезпечений.

Відповідно до довідки №704/0/567-23 від 09.10.2023, виданої КНП «Міська дитяча поліклініка №16» ХМР встановлено, малолітній ОСОБА_3 ,2013 р.н. мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває під наглядом підприємства з народження, перебуває на диспансерному обліку у лікаря - офтальмолога, відвідує лікарів з батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки від 06.10.2023 та від 18.03.2024 КЗ Харківський ліцей №100 ХМР вбачається, що ОСОБА_3 є учнем 5А класу даного закладу, підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує збори, цікавиться досягненнями дитини батько ОСОБА_3 .

Згідно акту огляду умов проживання від 20.03.2024, затвердженого заст.директора Департаменту служб у справах дітей по Київському району, за малолітній ОСОБА_11 проживає в належній його батькові ОСОБА_1 трикімнатній квартирі номер АДРЕСА_3 , в якій створені належні умови для проживання та навчання дитини.

Також судом встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05.11.2009 ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Проте вказане рішення не вплинуло на поведінку відповідача, остання належні висновки для себе не зробила, не стала виявляти батьківського піклування та турботи відносно сина ОСОБА_4 , й надалі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приділяє уваги сину, що свідчить про його свідоме небажання приймати участь у житті дитини.

Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей ХМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 11.03.2025 року №146 з метою захисту прав та інтересів дітей за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із змісту висновку випливає, що розглянувши питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`ясовано, що мати дитини тривалий час вихованням та утриманням сина не займається, не цікавиться станом здоров`я сина, його навчанням та дозвіллям, місцезнаходження її невідомо. З опитування неповнолітнього ОСОБА_3 встановлено, що він матері не пам`ятає, не спілкується з нею. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 164 СК України в інтересах дитини, Департамент служб, який діє від імені органу опіки та піклування, вважав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в судовому засіданні дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_15 пояснила, що є дочкою відповідачки. Розповіла суду, що відповідач ОСОБА_2 разом мешкала з позивачем у цивільному шлюбі. Зазначила, що останні 5 років з матір`ю не спілкується, місцезнаходження ОСОБА_2 є невідомим, своєю дитиною ОСОБА_16 взагалі не цікавиться, ніякої допомоги не надає. Коли вони були в дитячому будинку після позбавлення матері батьківських прав, вона також до них не приходила.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_4 , без поважних причин залишивши дитину без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно її сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265 Цивільно -процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Суддя : Я.В. Губська