ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/698/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2446/24 Категорія: на ухвалу Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гайдай Т.О. на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025(повний текст складено 24.02.2025, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.) про відстрочення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження, про стягнення аліментів, в частині щодо сплати заборгованості по виплаті аліментів ,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ), служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів, в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, строком на один рік.

Заява обгрунтована тим, що заборгованість в сумі понад 160 000 грн виникла не з його вини, оскільки факт батьківства встановлювався в судовому порядку та проведенням судово- генетичної експертизи, відповідно до отримання результатів експертизи у нього не було підстав для сплати аліментів.

Також ОСОБА_2 сплачує аліменти відповідно до судового наказу Соснівського районного суд м. Черкаси від 19.09.2019 року на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.08.2019 року і до досягнення нею повноліття.

Наразі заявник звільнився з роботи, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 23 610 грн, і після відрахування аліментів на двох дітей її розмір складатиме 15 818 грн.

Крім того, 08.06.2024 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , яка на час звернення із заявою була вагітна, отже перебуватиме у декретній відпустці, що в свою чергу потребуватиме додаткових витрат.

Оскільки ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи йому необхідно двічі на рік проходити стаціонарне лікування, що є дороговартісним. На сплату комунальних платежів ним також витрачаються значні кошти.

Таким чином, з урахуванням усіх витрат та аліментів, сума , яка залишатиметься для прожиття складатиме не більш як 6 000 грн., що значно менше прожиткового мінімуму.

За наведених підстав заявник просив відстрочити виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 в частині сплати заборгованості за період з 26.02.2024 по 21.10.2024 строком на 1 рік з моменту ухвалення такого рішення.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.02.2025 заяву задоволено частково.

Відстрочено виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 в частині сплати заборгованості по аліментам з 26.02.2024 по 21.10.2024 за виконавчим листом № 712/2446/24 від 19.12.2024 строком на вісім місяців.

Ухвала суду обґрунтована тим, що заборгованість, яка утворилась і сплату якої просив розстрочити боржник, виникла не з його вини та в період розгляду справи в судовому порядку, оскільки аліменти стягнуті з моменту пред`явлення позову, а на момент пред`явлення позовної заяви про визнання батьківства між дитиною і передбачуваним батьком ще не існувало ніяких правовідносин Також суд взяв до уваги надані заявником докази щодо наявності на утриманні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вагітність дружини ОСОБА_5 , єдине джерело доходів-пенсію по інвалідності.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвоката Гайдай Т.Оподала 07.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування вказано на те, що неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вже рік перебуває на повному утриманні матері, жодної фінансової допомоги по утриманню дитини біологічним батьком не здійснюється. Дитина потребує належного медичного обстеження, харчування, догляду та утримання. Зазначає, що заявник посилається на скрутний матеріальний стан, проте на надав відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин. До того ж матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказуючи на невідповідність доводів апеляційної скарги фактичним обставинам справи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При судовому розгляді встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження, стягнення аліментів.

Визнано ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалено внести зміни до актового запису № 102 від 26 січня 2024 року про народження дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), громадянина України. Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису №102 від 26 січня 2024 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі "Батьки", вказати " Батько"- ОСОБА_2 ", ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінінмуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду у розмірі місячної суми платежу.

Рішення набрало законної сили та відкрито виконавче провадження.

Заявник у цій справі порушує перед судом питання про відстрочення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів строком на один рік.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи- тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ст. 435 ЦПК України).

Право на звернення до суду звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

В силу наведених приписів процесуального законодавства та правової позиції Верховного Суду України, підставою для розстрочки виконання рішення, можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення, пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання. Визначальним фактором, є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення, ОСОБА_2 посилався на складене матеріальне становище, яке пов`язував із тим, що він звільнився з роботи, його доходом є лише пенсія, у нього вагітна дружина, яка перебуватиме у декретній відпустці, а також у нього наявний обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу.

Визнавши вказані обставини такими, що об`єктивно унеможливлюють виконання судового рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказане заявником як складне матеріальне становище не має характер особливих або виняткових обставин, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав інвалідність у 2016 році, та вже після цього в нього народилися двоє дітей 2018 та 2024 року народження, в 2025 році має народитися ще третя дитина, тобто він достовірно знаючи про свій стан здоров`я та відповідні цьому наслідки матеріального характеру, свідомо вважав себе цілком спроможним утримувати та виховувати усіх дітей, тобто такі обставини для нього не були наперед непередбачуваними і такими, на які не можливо вплинути. Отже, матеріальний стан боржника не може бути безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Посилання заявника на те, що у нього наявний обов`язок по сплаті аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу, не можуть братися до уваги судом, оскільки виконання стороною рішення суду в іншій справі не може слугувати підставою для відстрочення виконання боржником судового рішення в даній справі.

Ініціюючи відстрочення виконання рішення суду, ОСОБА_2 не навів посилань та не надав доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі ст.141 ЦПК України 605,60 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судом апеляційної інстанції має бути компенсовано ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому законом, оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси у даній справі від 24.02.2025скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.10.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження та стягнення аліментів, в частині щодо сплати заборгованості по виплаті аліментів відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 605,60 грн. компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 09.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді