Справа № 946/9457/24
Провадження № 2/946/1301/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
В силу ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1888 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Нормами ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» серед обов`язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 16.02.2023 року о 17 годині 53 хвилини в м. Миколаєві по Варшавському мосту від вул. Пушкінська в напрямку вул. Поштова ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Renault Magnum 460, д/н НОМЕР_1 у складі з напівпричепом KRONE SDC 24A, д/н НОМЕР_5 , був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, внаслідок чого відбулося від`єднання частини з подальшим зіткненням з транспортним засобом Honda Jazz, д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку від вул. Велика Морська, після чого місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдано матеріальний збиток. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 122-4,124 КУпАП.
Дані обставини встановлені постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.05.2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.122-4, 124 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 26.05.2023 року (а.с.9-10) та довідкою від НПУ про ДТП (а.с.6-7).
Отже, судом встановлено, що із вини ОСОБА_1 сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб «Honda Jazz», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , належним ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження.
25.01.2023 року між ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №213082898 (а.с.5), строк дії якого визначено з26.01.2023 року до 25.01.2024 року. Згідно умов Полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи - 2600,00 грн.
Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Renault», д/н НОМЕР_1 (далі - Забезпечений ТЗ).
17.03.2023 року водій пошкодженого в ДТП транспортного засобу «HONDA» д/н НОМЕР_4 ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про ДТП.
Власником транспортного засобу «HONDA» д/н НОМЕР_4 зареєстрований ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.14).
Власник транспортного засобу «HONDA» д/н НОМЕР_4 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування (а.с.11-12, 13).
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року по справі №490/10011/23 за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_1 про стягнення шкоди, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 44 560,85 грн. (а.с.21-22).

23.04.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» складено розрахунок страхового відшкодування (а.с.24) та 26.04.2024 року Страховий акт (а..с.25) по справі № 87529/1/2023/1 на суму 44560,85 грн.

26.04.2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу у розмірі 44 560,85 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 8637 від 26.04.2024 pоку (а.с.26).

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог п.п «в)» п. 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, провадження № 14-176цс18.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За нормами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідач скоїв ДТП та покинув місце її скоєння, позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, що підтверджується наданими позивачем доказами, то у відповідності до вимог пункту «в» ст. 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а отже, на користь ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» підлягає стягненню з ОСОБА_1 в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою матеріальної шкоди в розмірі 44560,85 грн, яка визначена розрахунком суми страхового відшкодування.

Згідно платіжної інструкції від 13.11.2024 року (а.с.4) позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 16,22, 990,1166, 1187,1188,1191 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», адреса місцезнаходження юридичної особи: 03150, м.Київ, вул. велика Васильківська, 102, до ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_7 », на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», , суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 44560,85 (сорок чотири тисячі п`ятсот шістдесят гривень вісімдесят п`ять копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_7 », на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», , судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.П.Пащенко