Справа № 462/5579/24 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3968/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Підлужного В.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В липні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що сторони уклали шлюб 08.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Львові, актовий запис № 244, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказував на відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння та втрати почутті. Окрім цього, зазначав, що подружжя припинило шлюбні відносини та ведення спільного господарства понад два роки тому. Так, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому останній просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.09.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 244, Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять ) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що нею було надано клопотання про надання часу для примирення та суд задовольнив дане клопотання частково та надав час для примирення - 3 місяці. В подальшому, суд не повідомив її про відновлення провадження та не з`ясувавши позицію ні Позивача ні Відповідача - прийняв оскаржуване рішення та розірвав шлюб між сторонами 27.11.2024 року. Цього ж 27.11.2024 року Залізничним районним судом м.Львова було прийнято ухвалу про відновлення провадження по справі. Дану ухвалу нею не було отримано, чим вважає, було порушено її права, як Відповідача по справі.

Стверджує, що на час подання позовної заяви Позивачем до суду і зараз вони проживають в спільному будинку в м. Винники. За час наданий судом для примирення - вони не сварились а далі продовжують вести спільне господарство та примирились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, щосім`я сторін розпалася, позивач категорично заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, а тому шлюб підлягає розірванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із врахуванням наступного.

Матеріалами справи та судом встановлено, що свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 стверджується, що сторони знаходяться у шлюбі з 08.09.2001 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції м. Львова, актовий запис № 244.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Добровільність шлюбу це одна з його основних засад.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач стверджував, що подружнє життя у сторін не склалося. Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя.

Відповідач 23.08.2024 року подала до суду першої інстанції заяву про надання строку для примирення, в якій просила суд надати строк для примирення 6 місяців.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2024 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про надання подружжю строку для примирення задоволено частково.Надано подружжю строк для примирення три місяці. Провадження у цивільній справі № 462/5579/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено.

Поряд з цим, колегія суддів враховує те, що справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у суді з липня 2024 року, станом на цей час примирення між сторонами так і не відбулось, зокрема заяви про відмову від позову позивач не подав, надалі наполягає на розірванні шлюбу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що на даний час у сторін склалися різні характери та погляди на життя, сім`я фактично розпалася, спільного сімейного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, відтак шлюб існує формально, при цьому примушування до такого не допускається.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон та дотримався процедури розгляду, передбаченої ЦПК України, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07.04.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.