провадження № 22-ц/824/8083/2025
головуючий у суді І інстанції Орєхов О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року АТ «Таскомбанк» звернулось до суду м із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16 березня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву № 225865 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачі платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».

З 16 березня 2021 року ОСОБА_1 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви № 225865 з номером кредитного договору № 002/9674435- SP.

За умовами кредитного договору відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 39 861,59 грн. Процента ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22 %, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Позивач вказував, що виконав свої зобов`язання, проте, відповідач порушив умови щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за заявою-договором № 002/9674435- SP від 16 березня 2021 року, яка станом на 25 жовтня 2023 року становить 91 508,94 грн, що складається з: 39 861,59 грн - заборгованості по тілу кредиту; 51 647,35 грн - заборгованості по процентам, яку просив стягнути примусово.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за Кредитним договором №002/9674435- SP від 16.03.2021 у розмірі 88 838,93 гривень та судовий збір в сумі 2 352,24 гривень, загалом 91 191,17 гривень.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - Семенюта Руслан Анатолійович звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ «Таскомбанк» задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість у розмірі 17 262,96 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту. У задоволенні позову АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в частині стягнення 51 647,35 грн - заборгованості по процентах та понесених судових витрат відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що до позовної заяви позивачем взагалі не додано будь-якого Витягу (умов) з публічноїпропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», ні тарифів за продуктом «Sportbank», ні Порядку Кредитування Рахунку, надання Банком Кредиту, виникнення та погашення заборгованості, в матеріалах цивільної справи вони також відсутні.

Вказує, що Анкета-заява не містить відомостей щодо домовленості сторін про встановлення розміру процентної ставки. Посилання АТ «Таскомбанк» на умови публічної пропозиції (оферти) на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» і на Тарифи та умови обслуговування фізичних осіб в Банку як підставу нарахування відсотків - є безпідставним, оскільки з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт не може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вважає, що наданий банком розрахунок заборгованості станом на 25 жовтня 2023 року не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог.

Зазначає, що як вбачається із рішення суду та відповідно до вимог позовної заяви, за період з 16 березня 2021 року по 25 жовтня 2023 року відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 39 861,59 грн, а відповідачем на рахунок позивача повернуто (внесено, сплачено) 22 598,63 грн, частина з яких позивачем була зарахована в погашення надуманих відсотків. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення Банку складала лише 17 262 грн 96 коп. - тіло кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

7 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 - адвоката Семенюти Р.А. про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його представника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що з 16 березня 2021 року ОСОБА_1 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий відповідно до Заяви № 225865 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачі платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» з номером кредитного договору № 002/9674435- SP.

Згідно п. 6 Заяви про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 визнав, що всі правочини (у тому числі, але не виключно договори, угоди, листи, повідомлення, Розрахункові документи, тощо) при здійсненні електронної взаємодії з Банком через Мобільний додаток можуть вчинятися ним з використанням (накладенням, створенням) удосконаленого електронного підпису.

Для створення Удосконаленого електронного підпису Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (зазначеним у змісті Заяви-анкети).

Відповідач підтвердив, що створений УЕП є аналогом його власноручного підпису та його накладення, що ініційоване ним в Мобільному додатку, буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням його власноручного Підпису на документи складені на паперових носіях.

Суд першої інстанції вважав, що відповідно до п. п. «б» п. 3 Заяви № 225865 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» (далі - Банк) на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», яка розміщена разом з додатками, в т. ч але не виключно, тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua посилання на примірники якої, разом з додатками Відповідач отримав в Мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положень якої зобов`язався неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення Публічної пропозиції вважається дата, з якої в Мобільному додатку стає доступним текст Публічної пропозиції (посилання на її примірники). Проект Заяви-анкети та Публічної пропозиції був наданий Відповідачу Банком, та підписані ним Заява-анкета та Публічна пропозиція відповідають наданим проектам.

Окрім цього, Позичальник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір Ліміту Кредитування (дозволеного кредитного ліміту). Погодився з тим, що про зміну Ліміту кредитування Банк повідомляє Позичальника шляхом надсилання повідомлень у Мобільний додаток.

Акцептована ОСОБА_1 . Публічна пропозиція разом з даною Заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank».

Задовольняючи частково позов, суд виходив із того, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позивачу кредитні кошти у розмірі та у спосіб, визначений договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку. А саме, за умовами кредитного договору відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 грн), а саме надані кредитні кошти в сумі 39 861,59 грн. При цьому суд вважав, що процента ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22 %, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

У наслідок неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором станом на 25 жовтня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість 88 838,93 грн, що складається з 37 191,58 грн заборгованості по тілу кредиту (з урахуванням часткового погашення у розмірі 2 670,01 грн) та 51 647,35 грн заборгованості по процентам, що підлягають стягненню.

З висновком суду щодо наявності підстав про стягнення процентів за користування кредитними коштами колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно зі статі 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Так, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано.

Позивачем також не надана до позову Публічна пропозиція (оферта) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», Тарифи та умови обслуговування картки «Sportbank». Враховуючи викладене колегія судів дійшла до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач ознайомлювався і погодився із Публічною пропозицію (офертою) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а також з тарифами та умовами обслуговування, підписуючи заяву про приєднання до частини 1 та 2 Публічної пропозиції (оферти) Акціонертого товариства «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві про приєднання до частини 1 та 2 Публічної пропозиції (оферти) АТ «Таскомбанк» на укладання договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, зазначені банком Наповнення, тарифи та умови обслуговування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких обставин, доводи апелянта щодо відсутності підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами є обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 25 жовтня 2023 року, за період з 16 березня 2021 року по 25 жовтня 2023 року відповідачем отримано від позивача кошти в сумі 39 861,59 грн, а відповідачем на рахунок позивача повернуто (внесено, сплачено) 22 598,63 грн, частина з яких позивачем була зарахована в погашення відсотків.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення банку складала лише 17 262 грн. 96 коп. за тілом кредиту, яка і підлягає стягненню з відповідача.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 17 262 грн. 96 коп.

Також колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про помилкове стягнення судом першої інстанції судового збору з відповідача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач вказує, що звільнений від сплати судового збору відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

На підтвердження вказаних положень Закону Аджамком О.М. надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , в якому зазначено: «Вид пенсії: по інвалідності, 2 гр. інвалідність армії, Національна поліція».

Таким чином, колегія суддів вважає, що відшкодування судового збору позивачеві має бути здійснено за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач звертаючись до суду із позовом, просив стягнути із відповідача заборгованість у загальному розмірі 91 508,94 грн, що складає 100% ціни позову, отже при зверненні до суду із позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3 028 грн.

В той же час, оскільки апеляційним судом позов задоволено частково, а саме на суму 17 262,96 грн, що складає 18,86% задоволених вимог, тому відповідно судовий збір підлягає частковому відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 571,08 грн (3 028*18,86/100), який підлягає компенсації позивачу державою.

При зверненні до суду із апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 542 грн (3 028*1,5).

Отже, за рахунок позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (100%-18,86%=81,14%). При зверненні до суду із апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 542 грн (3 028*1,5), з яких 81,14% становить 3 685,38 грн (4 542*81,14% /100%).

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з позивача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 3 114,30 грн (3 685,38 грн-571,08 грн).

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2025 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» () заборгованість за тілом кредиту у розмірі 17 262 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн. 96 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» () в дохід держави судовий збір в розмірі 3 114 (три тисячі сто чотирнадцять) грн 30 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба