Провадження № 2/761/1555/2025
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

08 квітня 2025 року суддя Шевченківсткого районного суду міста Києва Романишена І.П., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2023 року справу передано судді Макаренко І.О.

На підставі розпорядження № 01-08-1007 від 03.04.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 761/35805/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 року матеріали позову передані на розгляд судді Романишеній І.П.

07 квітня 2025 року матеріали справи передано судді Романишеній І.П. для розгляду.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Києва, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом підсудності, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто, останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У позовній заяві зазначено адресу реєстрації позивача: АДРЕСА_1 та місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення (близький за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 24.06.2024 у справі № 554/7669/21 та постанові від 07 серпня 2024 року у справі № 552/5908/22).

Так, у вищезазначених постановах Верховний Суд виснував, що "Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення".

Проте, матеріали справи не містять доказів наявності у позивача зареєстрованого місця проживання у Шевченківському районі м. Києва.

Відповідно до копії паспорта зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 . Такі ж відомості містяться в Єдиному демографічному реєстрі і станом на день винесення ухвали.

У зв`язку з тим, що місце проживання або перебування позивача не зареєстровано на території, віднесеній до юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва, місцезнаходження визначених у позові відповідачів також зареєстровано поза межами Шевченківського району м. Києва, підстави для розгляду справи Шевченківським районним судом міста Києва відсутні.

У зв`язку із вищевикладеним, суддя дійшов висновку про те, що позовна заява не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва та про необхідність направлення позовної заяви до Печерського районного суду м. Києва як найбільш територіально наближеного до суду, який був помилково обраний позивачем.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 31, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури - направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА