Справа № 195/329/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

03.04.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді: Омеко М.В., за участю секретаря: Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог: Відділ "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини.

Позов мотивовано тим, що 02.02.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 22.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час шлюб між сторонами у встановленому законном порядку не розірвано, проте фактично шлюбні відносини були припинені з 2023 року.

Після припинення шлюбних відносин, позивач разом з дітьми переїхала на тимчасове місце проживання в с.Долинське Нікопольського району Дніпропетровської області, але прописку має за адресою: АДРЕСА_1 .

Чоловік, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в іншому місці, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач після припинення шлюбних відносин з чоловіком не спілкується, сімейні стосунки не підтримують.

Під час звернення позивача до відділу "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 тобто за місцем реєжстрації позивачки, але у реєстрації дітей було відмовлено у звязку не наданням письмової згоди батька.

У зв?язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами.

В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлена не з?явилась, проте надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з?явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа, Відділ "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія !- НОМЕР_1 , актовий запис № 22.

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є строни по справі.

Згідно копії паспорту серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до заяв про реєстрацію місця проживання малолітніх диітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання через відсутності згоди батька.

У відповідності до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

В разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (п.п. 6, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 ).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» () [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ).

Отже, виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог: Відділ "Центр надання адміністративних послуг" Марганецької міської ради.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , разом з матір?ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. В. Омеко