Справа № 523/4222/23
Провадження №2-о/523/67/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя - Далеко К.О.,

присяжних: Шубіної Т.А., Щельнікова В.П.,

за участю секретаря - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради», органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною вище заявою, в якій просить визнати недієздатним свою доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад здоров`я, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Визнання доньки недієздатною, заявнику необхідно для належного її лікування.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.04.2023 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради», відомості щодо перебування на лікуванні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради», медичну документацію, історію хвороби - хворої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «ООПЛ № 2» ООР» з 24.01.2022 року по 14.02.2022 рік з діагнозом : Розлад адаптації з емоційно - поведінковими порушеннями та з 25.02.2023 по 17.04.2023 рік з діагнозом: Шизотиповий розлад.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2023 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої були поставлені запитання, а саме: 1.Чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на будь-яке психічне захворювання? 2.Чи є захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хронічним і стійким? 3. Чи дозволяє психічне захворювання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усвідомлювати значення своїх дій ( або) керувати нами ?. Проведення експертизи було доручено експертам Одеської філії судово - психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (м. Одеса, вул. Воробйова, 9).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2025 року поновлено провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , призначено в судове засідання.

Сторони до судового засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України.

Стаття 33 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 08.10.2004 р. (актовий запис №608).

Відповідно до довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 проживає за адресою : АДРЕСА_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Згідно наданої відповіді з Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради», медичної документації, історії хвороби - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування в Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради» з 24.01.2022 року по 14.02.2022 рік з діагнозом: Розлад адаптації з емоційно- поведінковим порушення та з 25.02.2023 року по 17.04.2023 рік з діагнозом : Шизотиповий розлад.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №774 від 20.12.2023 року Одеської філії судово - психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» ОСОБА_3 , та відповідей поставних перед експертом, вбачається, що за результатами проведеного амбулаторного судово-психіатричного дослідження експерт-психіатр дійшов до висновків, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-яке хронічне і стійке психічне захворювання (розлад) не страждала та не страждає.

Згідно наданої медичної документації у 2022 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перенесла не психотичного рівня короткочасний психічний розлад, у вигляді «Розладу адаптації» (що відповідав діагностичним критеріям рубрики «Г43.2» за Міжнародної класифікацією хвороб 10-го перегляду), у період часу з 25.02.2023 року, по 17.04.2023 рік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перенесла тимчасові психічні розлади, у вигляді «Гострого транзиторного психотичного розладу, маніоформно-параноїдний синдром» (що відповідав діагностичним критеріям рубрики «Г23.8», за МКХ 10-го перегляду), без зниження когнітивних функцій, критики та порушення волі, з виходом у якісну ремісію. На теперішний час ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, або інший хворобливий стан психіки, тому за своїм актуальним психічним станом, здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним.

Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають жодних підстав для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_2 хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 58, 60, 62, 63 ЦК України, ст. ст. 5, 13, 259, 293-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі зацікавленої особи: Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна психіатрична лікаря № 2» Одеської обласної ради», орган опіки та піклування Пересипської (Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 07.04.2025р.

Суддя: К.О. Далеко

Присяжні: Т.А. Шубіна

В.П Щельніков