ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/638/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участі секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Онищенка Е.А., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2025 року про відмову у перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Заява обґрунтована тим, що 24 жовтня 2003 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано в відділі РАЦС Комунарського районного управління юстиції за актовим записом № 643, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 жовтня 2003 року.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

30 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя видав судовий наказ у справі № 336/10625/24 відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Також судом вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Як на підставу перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилався на те, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу стягувач ОСОБА_2 не виконала свій обов`язок та не повідомила суд, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа №336/2656/14-ц, по якій вже було 08 травня 2024 року ухвалено судове рішення про стягнення аліментів на цю ж дитину і на теперішній час перебуває її заява про ухвалення додаткового рішення. Отже з врахуванням конкретних обставин цієї справи щодо неможливості одночасного існування двох судових рішень із тотожних підстав, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України унеможливлює видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж особами. Вказав, що вказані обставини є нововиявленими. У зв`язку з цим просив скасувати судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року у справі № 336/10625/24 та відмовити у його видачі. Вказав, що вказані обставини є нововиявленими.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року у справі №336/10625/24 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2025 року по справі № 336/10625/24 та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року у справі № 336/10625/24. У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України. Не враховано, що ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виконана свій процесуальний обов`язок та не повідомила суд, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала справа №336/2656/14-ц, по якій вже було винесено судове рішення про стягнення аліментів на цю ж дитину і на теперішній час перебувала її заява про винесення додаткового рішення, яка ухвалою суду від 15 січня 2025 року залишена без розгляду. Отже, наявні два судових рішення, що набули законної сили, про вирішення спору між тими ж сторонами, про той самий предмет, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ця обставина, з огляду на пункт 2 частини першої статті 186 ЦПК України, унеможливлювала видачу судового наказу щодо того ж предмету між тими ж особами. Вважає, що зазначені обставини є нововиявленими, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду цієї категорії заяв та відсутність процесуальної можливості боржника заперечити проти заявленої вимоги, навести свої доводи та надати відповідні докази, зазначені обставини не були і не могли бути предметом дослідження суду, а наведені обставини мають істотне значення для вирішення питання стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року у справі № 336/10625/24, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 08 квітня 2014 року до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки в рішенні вказано чіткий строк стягнення аліментів. Отже, з 16 січня 2022 року після досягнення старшою дитиною повноліття, не підлягали стягненню аліменти на неповнолітню молодшу дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки саме так були заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 , які були задоволенні судом, що й вказано в резолютивній частині судового рішення, яке набрало законної сили. У зв`язку з чим 26 березня 2024 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», як повне фактичне виконання рішення суду. Отже,зазначені обставини не впливають на стягнення аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку наказного провадження і не є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до ст. 161 ЦПК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 08 квітня 2014 року, до повноліття ОСОБА_3 (а.с. 40).

Відповідно до інформації Комунального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) №80088 від 22 жовтня 2024 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 45338429 з примусового виконання виконавчого листа № 2/336/1624/2014 виданого 15 травня 2014 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 08 квітня 2014 року до повноліття ОСОБА_3 .. Постановою від 26 березня 2024 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», як повне фактичне виконання рішення суду ( а.с. 17).

24 жовтня 2024 року до суду звернулась ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання меншого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини від усіх (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.1-2).

30 жовтня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

30 жовтня 2024 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України (вимога про стягнення аліментів у частці від доходу), а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявленими обставинами за своєю суттю є фактичні дані, що в установленому законом порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" визначено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року).

Відповідно до п.4 ч.1ст.161 ЦПК судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох-однієї третини, на трьох і більше дітей-половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відтак, винесення судового наказу у зазначених вище розмірах відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК повинно бути безспірним. У випадку незгоди боржника із судовим наказом, заявник вправі звернутися в суд про скасування такого відповідно до ст.170 ЦПК .

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК у випадку скасування судового наказу, суд роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в позовному провадженні. При незгоді боржника із вимогами позивача про стягнення аліментів чи постановленим рішенням суду, такий вправі подати позов про зменшення розміру аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 30 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя видав судовий наказ у справі № 336/10625/24 відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 жовтня 2024 року. Також судом вирішено питання щодо стягнення судового збору.

У якості нововиявлених обставин у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 визначає, що ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу не повідомила суд про наявність рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2014 року у справі № 336/2656/14-ц, яким з нього вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 . Отже, наявні два судових рішення, що набули чинності, про вирішення спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що, на думку заявника, є нововиявленою обставиною.

Так дійсно, з рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2014 року у справі № 336/1624/2014 вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн щомісяця, до повноліття ОСОБА_3 .. Позов було задоволено стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 08 квітня 2014 року, до повноліття ОСОБА_3 ( а.с. 21).

Отже, зазначеним судовим рішення, яке набрало законної сили були стягнуті аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на двох дітей в розмірі 600 грн, до повноліття ОСОБА_3 , тобто вказано чіткий строк стягнення аліментів.

На виконання судового рішення у справі у № 336/2656/14-ц Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 15 травня 2014 року було видано виконавчий лист від 08 травня 2014 року в якому зазначено «Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 600 грн, щомісяця, починаючи з 08 квітня 2014 року, до повноліття ОСОБА_3 (а.с. 77).

Постановою старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Роботою А.С. від 26 березня 2024 року було закрито виконавче провадження ВП №45338429 з виконання виконавчого листа № 2/336/1624/2014, виданого 15 травня 2014 року на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України « Про виконавче провадження» (а.с. 76).

Відповідно до довідки Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі від 22 жовтня 2024 року № 80088 та від 23 березня 2025 року № 32069, яка була направлена на адресу апеляційного суду вбачається, що аліменти в межах виконавчого провадження № 44338429 стягнуті в повному обсязі на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до повноліття ОСОБА_3 , а саме до 15 січня 2022 року згідно резолютивної частини виконавчого листа № 336/2656/14-ц. Виконавчі документи, щодо продовження стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до відділу не надходили (а.с. 75).

З розрахунку заборгованості Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі від 26 березня 2024 року вбачається, що аліменти на підставі виконавчого листа № 2/336/1624/2014 від 15 травня 2014 року сплачувалися боржником ОСОБА_1 до 15 січня 2022 року (а.с. 18-19).

Отже, є правильними висновки суду першої інстанції, що з 16 січня 2022 року після досягнення старшою дитиною повноліття, не підлягали стягненню аліменти на молодшу дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є неповнолітньою, оскільки саме такі позовні вимоги були заявлені ОСОБА_2 у справі № 336/2656/14-ц , які були задоволенні судом, та у судовому рішенні вказано чіткий строк стягнення аліментів, яке набрало законної сили.

Таким чином, зазначені обставини не впливають на стягнення аліментів на неповнолітню дитину в порядку наказного провадження і не є підставою для відмови у видачі судового наказу відповідно до положень ст. 161 ЦПК України.

Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2025 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 2/336/2556/14-ц про стягнення аліментів залишено без розгляду.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до вищезазначеного судового рішення до теперішнього часу з ОСОБА_1 стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у даному випадку є подвійним стягненням, не заслуговують на увагу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені заявником обставини як нововиявлені не є такими відповідно до статті 423 ЦПК, а фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи №336/10625/24.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням меж апеляційного оскарження не дають підстав вважати, що оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384, 390 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 03 квітня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Онищенко Е.А.