Справа № 471/247/25
Провадження №2/471/194/25
Номер рядка звіту 22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Прокопчук Н.Г.,

представника позивача - Любченка В.М.,

представника відповідача - Мірошніченко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ще Братське цивільну справу № №471/247/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Селянської спілки приватних паїв "Куйбишева", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача " КАЗАРІН-ГРУП" про розірвання договору оренди землі,

встановив:

В провадженні Братського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Селянської спілки приватних паїв "Куйбишева", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача " КАЗАРІН-ГРУП" про розірвання договору оренди землі.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 05.03.2025 року у вказаній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

07.04.2025 року під час судового засідання судом встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:000:0151, знаходиться в межах території Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Верховний Суд в постанові від 10.10.2019 в справі №61-14226св19 вказав на те, що у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватись правила виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 зазначила: «виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

В п.42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" №3 від 01 березня 2013 року роз`яснено виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності, визначені ч. 1 ст. 30 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються і позовів щодо розірвання договору оренди землі.

Виключна підсудність - це правило, відповідно до якого справа має бути розглянута тільки певним судом. Виключна підсудність означає, що деякі категорії справ не можуть розглядатися за загальними правилами підсудності, а також за правилами альтернативної підсудності. У цих категоріях справ не допускається також договірна підсудність. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Усі справи, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом за встановленими правилами підсудності, а їх порушення є ознакою незаконності рішення. Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

В силу приписів ст.378 ЦПК України, порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1.ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції ( підсудності) іншого суду.

Згідно ч.3 ст.31ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вище зазначену цивільну справу необхідно передати на розгляд до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, оскільки дана справа належить до територіальної юрисдикції зазначеного суду згідно правил виключної підсудності.

Керуючись ст.30 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу № 471/247/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Селянської спілки приватних паїв "Куйбишева", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача " КАЗАРІН-ГРУП" про розірвання договору оренди землі, передати на розгляд до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за виключною підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Гукова І. Б.