Справа № 191/3469/24
Провадження № 2/191/1157/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Порошиної О.О.

за участю секретаря Бугайова Б.Ю.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, третя особа: Житлово-будівельний кооператив №2 (ЖБК-2) про визнання права власності на гараж,

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернувся позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 з позовною заявою про визнання права власності на гараж, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , як членом житлово-будівельного кооперативу, у 1995 році було збудовано цегляний гараж з погрібом загальною площею 23,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 без відповідних дозвільних документів.

Вказаний гараж збудований позивачем на земельній ділянці площею 0,08 га переданій на підставі рішення Синельниківської міської ради від 18 жовтня 1995 року у постійне Користування житлово-будівельному кооперативу № 2 по АДРЕСА_2 для будівництва госпбудівель.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 22.06.2011 року № 151 «Про затвердження порядку присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна в м. Синельникове» надано номер 25-в, гаражу на вулиці Миру м. Синельникового, що збудований ОСОБА_3 .

Згідно звіту про незалежну оцінку ФОН «Волох Г О.» ринкова вартість гаражу складає 74 600 (сімдесят чотири тисячі шістсот гривень). 23 листопада 2012 року комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовлено /технічний паспорт на гараж, який є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Відповідно до інформаційної довідки КП «НМБТІ`ДОР» № 284 від 16 липня 2024 року гараж розташований за адресою: АДРЕСА_1 заінвентаризовано за позивачем, в цілому на земельній ділянці розташовано Г-1 гараж шлакоблочний (збудований в 1995 році), П-1 погріб цегляний (1995р./з), загальною площею 23,2 кв.м.

Під час проведення технічного обстеження вищезазначеного нерухомого майна встановлено, що будівля гаражу за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними (СС1) наслідками, і відповідають державним будівельним нормам, та встановлено їх можливість безпечної експлуатації. Об`єкт нерухомого майна збудовано з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил.

Позивач звернувся до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно відділу реєстрації Синельниківської міської ради з приводу здійснення державної реєстрації права власності на вищезазначений гараж, але йому було в усній формі роз`яснено, що він повинен надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує право власності на збудований гараж.

Будівництво позивачем гаражу не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право приватної власності на шлакоблочний гараж Г-1, погріб П-1 цегляний 1995 року забудови, загальною площею 23,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку проведення судового засідання представник позивача Третяк І.П. надала суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її присутності.

Відповідач в особі представника Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Ковтун А.О. до початку проведення судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, щодо позовних вимог позивача не заперечують.

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу №2 (ЖБК-2) Вінницька О.І. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно копії рішення Синельниківської міської ради народних депутатів від 18 жовтня 1995 року передано у постійне Користування житлово-будівельному кооперативу № 2 по вул. Миру з північного боку ЖЕК-2 в м. Синельникове Дніпропетровської області для будівництва госпбудівель земельну ділянку площею 0, 08 га.

З копії технічного паспорту вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , розташований шлакоблочний гараж Г-1, погріб П-1 цегляний 1995 року забудови, загальною площею 23,2 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 22.06.2011 року № 151 «Про затвердження порядку присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна в м. Синельникове» надано номер 25-в, гаражу на вулиці Миру м. Синельникового, що збудований ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки КП «НМБТІ`ДОР» № 284 від 16 липня 2024 року гараж розташований за адресою: АДРЕСА_1 заінвентаризовано за позивачем, в цілому на земельній ділянці розташовано Г-1 гараж шлакоблочний (збудований в 1995 році), П-1 погріб цегляний(1995р./з), загальною площею 23,2 кв.м.

Під час проведення технічного обстеження вищезазначеного нерухомого майна встановлено, що будівля гаражу за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними (СС1) наслідками, і відповідають державним будівельним нормам, та встановлено їх можливість безпечної експлуатації. Об`єкт нерухомого майна збудовано з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил.

Згідно ч.1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або її рахунок (ч.4 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328 цс15 зазначено, що згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України, суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Водночас згідно із ч. 3 ст. 376 ЦК України право, власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів,затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року N2461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в . експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Частиною 3 статті 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 31 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», не підлягають обов`язковій експертизі проекти будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, про обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 206, 212, 214, 215 ЦПК України, ч. 2 ст. 331, ст. 328 ЦК, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд,-

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , право приватної власності на шлакоблочний гараж Г-1, погріб П-1 цегляний 1995 року забудови, загальною площею 23,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О. О. Порошина