Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №445/338/25

Провадження № 2/943/747/2025

26 березня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Маркіна А.В.

представника відповідача Борюшкіної М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буськув режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 особі представника, адвоката МАРКІНА Андрія Володимировича до Міністерства юстиції України про зняття обтяження на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Маркін А.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувася до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що 09 грудня 2010 року позивач придбав житловий будинок АДРЕСА_1 . 09 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 вирішив продати житловий будинок, звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Дячик Алли Володимирівни, для оформлення договору купівля-продажу, однак від нотаріуса йому стало відомо що на даний будинок згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14 лютого 2013 року, накладено обтяження Державним реєстратором Торезького міського управління юстиції, Донецької області Редькою Наталією Олександрівною. В змісті характеристика обтяжень зазначено: в забезпечення виконання рішення суду №2-2688 від 10.11.08 p., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Донецькобленерго" боргу на загальну суму 2144,43 грн., та усунення можливостей здійснення відчуження майна боржника, на яке може бути звернено стягнення. Згідно відомостей про суб`єктів обтяження зазначена особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 , причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду (код даної особи відсутній), країна громадянства: Україна, адреса: АДРЕСА_2 . Однак позивач ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , до даного обтяження відношення не має, майна в місті Торез, Донецької області теж не має і не мав, зареєстрований там не був. Все своє життя прожив в місті Золочеві, та Золочівському районі, Львівської області, де народився і був прописаний. З 03.10.2005 року і по теперішній час працює у міському комунальному підприємстві «Золочівводоканал», в реєстрі боржників не перебуває. Адвокатом 31.10.2024 року подано скаргу до Міністерства юстиції України, в якій останній просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 372054 від 14.02.2013 року, здійснену виконавцем. Однак таку залишено без розгляду по суті, оскільки оскаржуване рішення прийнято 14.02.2013 року, тоді як Міністерство юстиції України отримало повноваження щодо розгляду скарг у сфері державної реєстрації прав з 01.01.2016 року. Оскільки іншим шляхом зняти обтяження позивач не може, просить суд зняти заборону з належного йому на праві власності будинку.

В судове засідання позивач не з`явився, забезпечив явку представника, адвоката Маркіна А.В., який позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такий задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечила проти позовних вимог, з мотивів, викладених у відзиві на позов. Додала, що оскільки відповідач не вчиняв дане обтяження, не може вчинити жодних дій для відновлення порушених прав позивача. Крім того, зняття арешту за номером запису про обтяження 139673 потягне скасування обтяження щодо тотожної особи ОСОБА_2 , жителя Донецької області.

Вислухавши думку сторін, оцінивши доводи позовної заяви, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке.

В силу вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Так, 09 грудня 2010 року, ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу серії ВРД № 703304, посвідченого державним нотаріусом Буської державної нотаріальної контори Дячик Аллою Володимирівною, придбав житловий будинок АДРЕСА_1 .

09 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 вирішив продати житловий будинок, звернувся до приватного нотаріуса Золочівського районного нотаріального округу Львівської області Дячик Алли Володимирівни для оформлення договору купівля-продажу, однак йому відмовлено, оскільки на даний будинок згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14 лютого 2013 року накладено обтяження Державним реєстратором Торезького міського управління юстиції Донецької області Редькою Наталією Олександрівною. Підставою накладення обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 36257504, виданий 11.02.2013 року Відділом державної виконавчої служби Торезького міського управління юстиції, головним державним виконавцем Грузіна Г.І.

Згідно відомостей про суб`єкта обтяження зазначена фізична особа ОСОБА_2 , РНОКПП не зазначений, громадянин України, житель АДРЕСА_3 .

За характеристикою обтяження накладено в забезпечення виконання рішення суду №2-2688 від 10.11.08 p., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Донецькобленерго» борг на загальну суму 2144,43 грн..

Судом безспірно встановлено, що арешт накладений на все майно фізичної особи: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Натомість позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт громадянина України Серія НОМЕР_2 , виданий Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області 17.01.1996 року, згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 26.09.2024 року, позивач зареєстрований у АДРЕСА_4 .

Як ствердив представник позивача в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , жодного відношення до даного обтяження не має, майна в місті Торез, Донецької області не має, зареєстрований там не був. З 03.10.2005 року і по теперішній час працює у міському комунальному підприємстві «Золочівводоканал», в реєстрі боржників не перебуває.

Представником позивача 31.10.2024 року було подано скаргу до Міністерства юстиції України, в якій останній просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 372054 від 14.02.2013 року, здійснену ОСОБА_4 , Торезьке міське управління юстиції, Донецька обл., номер запису про обтяження: 139673.

Однаку 19.11.2024 року залишено скаргу без розгляду по суті, оскільки оскаржуване рішення прийнято 14.02.2013 року, тоді як Міністерство юстиції України отримало повноваження щодо розгляду скарг у сфері державної реєстрації прав лише з 01.01.2016 року.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вищезазначені обтяження щодо належного позивачу нерухомого майна обмежують реалізацію ним права власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг).

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - об`єкт житлової нерухомості, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, була накладена внаслідок помилки, обмежує право власності позивача.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, сприяючи ефективному захисту порушеного права позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та, відповідно, заборона щодо означеного житлового будинку підлягає зняттю, позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Зняти заборону з будинку по АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладену рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 372054 від 14.02.2013 року ОСОБА_4 , Торезьке міське управління юстиції, Донецька область, номер запису про обтяження 139673.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.04.2025 року

Суддя: Б. М. Журибіда