гСправа № 187/492/25 Провадження № 2-з/0187/8/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

"07" квітня 2025 р.

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., розглянувши в селищі Петриківка матеріали заяви представника позивача адвоката Будьонного Віталія Сергійовича про забезпечення позову у цивільній справі

за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

до ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна,-

Встановив:

04.04.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд») до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (далі відповідачі), яким просить суд:

1. Визнати недійсним договір дарування гаража, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040), укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г. В. та зареєстрований у реєстрі за номером 501;

2. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020), укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г. В. та зареєстрований у реєстрі за номером 565;

3. Визнати недійсним договір дарування житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020) та земельної ділянки (кадастровий номер :05:021:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237), розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г. В. та зареєстрований у реєстрі за номером 585;

4. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :05:021:0011, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237), укладений між відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г. В. та зареєстрований у реєстрі за номером 589.

Позивач вважає, що відповідачами вчинено фіктивний правочин укладено договори дарування нерухомого майна за наявності невиконаних кредитних зобов`язань, хоча справжня мета цих правочинів убезпечити майно від майбутнього звернення стягнення на нього. Тобто мета цього позову повернути майно, яке було відчужено у власність ОСОБА_1 .

Одночасно з позовом заявником подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом позову (заяву зареєстровано судом 04.04.2025 (п`ятниця) о 15:31 годині. Та передано головуючому судді 07.04.2025 (понеділок).

Заява вмотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження зазначеної нерухомості, що фактично нівелює судовий захист позивача, за яким він звернувся. Накладення арешту на майно, яке є предметом спірного правочину, забезпечить баланс інтересів сторін, оскільки, з одного боку, позивачеві буде гарантовано реальне виконання рішення, а з іншого відповідачі не матимуть обмежень у користуванні та володінні майном протягом розгляду справи. Тобто негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення є істотно меншими, ніж наслідки їх невжиття, оскільки у разі відчуження відповідного майна під час розгляду справи позивач буде змушений повторно звертатися з аналогічним позовом.

Згідно з частиною першою статті 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку.

Зазначена заява про забезпечення позову підсудна Петриківському районному суду Дніпропетровської області, оскільки позов стосується дійсності (недійсності) договорів щодо нерухомого майна, а його розгляд здійснюється за правилами виключної підсудності. Вартість нерухомого майна, яке розташоване на території Петриківської селищної територіальної громади, перевищує вартість майна, що знаходиться поза межами юрисдикції цього суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зокрема, позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі чи сплаті відповідачеві й знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову (крім арешту морського судна) мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи таку заяву, суд (суддя) має з урахуванням наданих доказів пересвідчитися, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду. Також суд має з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання рішення суду, якщо його буде ухвалено на користь позивача, зокрема для запобігання потенційним труднощам при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволення вимог позивача.

Суд зазначає, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як з точки зору права, так і з практичного боку.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, поняття «ефективний засіб» охоплює запобігання або припинення порушення, а також встановлення механізму поновлення порушеного права. Зокрема, у рішенні у справі «Н. проти Нідерландів» наголошено, що ефективний засіб це запобігання виконанню заходів, які суперечать Конвенції, або настанню подій з незворотними наслідками.

У справі «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) ЄСПЛ зазначив, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту без його практичного застосування. Отже, обов`язковим є саме практичне застосування ефективного механізму захисту, інакше це суперечитиме принципу верховенства права.

Розглядаючи можливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача, суд виходить з того, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, в даній справі їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Визнання недійсним правочину (правочинів), який є підставою для зміни власника майна, так чи інакше вплине на подальший правовий режим цього майна, тому співмірним видом забезпечення позову в даному разі буде заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним. Та обставина, що можливе рішення суду не підлягає примусовому виконанню, а підлягає пред`явленню державному реєстратору, не виключає можливості застосування вказаного заходу забезпечення, якщо його невжиття заважатиме ефективному захисту прав позивача.

Крім того, можливе подальше відчуження відповідачем нерухомого майна, яке є об`єктом спірних правочинів, об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту прав позивача. Адже оспорюваний правочин не стане підставою для наступної зміни власника, а тому його визнання недійсним не відновить права позивача й спонукатиме останнього ініціювати нові судові спори.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту, що полягає у забороні чинному власнику, який є стороною в цій справі, відчужувати відповідне майно.

Суд погоджується з доводами позивача, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірної нерухомості, що фактично нівелює судовий захист, за яким він звернувся.

Однак заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

Вказане узгоджується з висновком викладеним в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №643/12369/19.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним, яке є предметом спірного правочину, забезпечить баланс інтересів сторін. Зокрема, позивачеві буде гарантовано можливість реального виконання судового рішення, тоді як для відповідачів не виникатиме жодних обмежень у користуванні та володінні майном протягом розгляду справи. Інакше кажучи, потенційні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення є значно меншими, ніж наслідки їх невжиття, оскільки у разі відчуження майна під час розгляду справи позивач може бути позбавлений можливості захистити свої права й буде змушений звертатися до суду повторно.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Підстав для застосування заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає.

Керуючись статями 149, 150,153, 258-260, 354 ЦПК України, суддя,

Постановив:

Заяву представника позивача адвоката Будьонного Віталія Сергійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

1.Заборонити відчуження гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040) та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

2.Заборонити відчуження житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020) та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

3.Заборонити відчуження житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 020) та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

4.Заборонити відчуження земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (кадастровий номер :05:021:0010, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

5.Заборонити відчуження земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , (кадастровий номер :05:021:0011, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237) та належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В іншій частині заяви відмовити.

Заходи зустрічного забезпечення не застосовувати.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 07.04.2025.

Ухвала набрала законної сили 07.04.2025.

Реквізити учасників справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.М. Соловйов