Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/647/25
Провадження № 2/553/697/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.04.2025м. Полтава
Ленінський районний суд міста Полтави в складі:
головуючої судді Крючко Н. І.,
при секретарі Литвин А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання, утримання дітей та стягнення аліментів, -
У лютому 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання, утримання дітей та стягнення аліментів, в якому зазначалось, що 20 вересня 2003 року позивач та відповідач уклали шлюб, що зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом №920 від 20 вересня 2020 року. Після одруження відповідач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Під час шлюбу у подружжя народилось дві доньки, котрі зараз є неповнолітніми.
Позивач наголошує на тому, що тривалий час сімейне життя між ним та дружиною поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та на виховання дітей, що викликає між сторонами сварки та непорозуміння. Спільне господарство сторонами не ведеться, сумісне проживання давно припинено. Сторони намагались примиритись, проте подальше збереження шлюбу та сім`ї неможливе та суперечить інтересам як самого подружжя, так і дітей. Тому, на підставі вищевикладеного,позивач вважає за необхідне розірвати шлюб.
При цьому позивач просив встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує своїх доньок та факт відсутності участі ОСОБА_2 у вихованні та утриманні доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як протягом тривалого часу відповідач з дітьми не бачиться, не займається їх вихованням, здоров`ям та утриманням, не цікавиться навчальним та розвиваючим процесами, перебігом відвідування дітьми додаткових занять, не переймається психологічним станом, коштів на утримання дітей не надає та проживає окремо від доньок з січня 2024 року.
Разом із тим, так як доньки проживають разом з батьком, останній повністю здійснює їх утримання, у той час як мати - ОСОБА_2 проживає окремо, свій обов`язок з утримання дітей не виконує, гроші кошти чи іншу допомогу не надає, проте може, бо є працездатною, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано.
За змістом ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
20 вересня 2003 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, що зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом №920 від 20 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після одруження відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».
За час шлюбу у подружжя народились доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №680 від 07 червня 2016 року, що зареєстрований Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №208 від 20 листопада 2018 року, що зареєстрований Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
Із матеріалів справи слідує, що сімейне життя між подружжям поступово та тривалий час погіршувалось, протилежні погляди на шлюб, сім`ю та на виховання дітей призвело до припинення шлюбних відносин, у тому числі до припинення сумісного проживання сім`ї. Сторони попередньо намагались примиритись, проте подальше збереження шлюбу та сім`ї неможливе та суперечить інтересам як самого подружжя, так і дітей.
Згідно зі ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до положення ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Так, згідно з положень ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Разом із тим, позивач просив встановити факт того, що він самостійно виховує та повністю утримує своїх доньок та факт відсутності участі ОСОБА_2 у вихованні та утриманні доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як протягом тривалого часу відповідач з дітьми не бачиться, не займається їх вихованням, здоров`ям та утриманням, не цікавиться навчальним та розвиваючим процесами, перебігом відвідування дітьми додаткових занять, не переймається психологічним станом, коштів на утримання дітей не надає та проживає окремо від доньок з січня 2024 року.
В обґрунтування чого ОСОБА_1 вказав, що з доньками проживають разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач орендує для проживання з дітьми. При цьому, позивач відвозить доньок кожного дня до навчальних закладів, де навчаються діти. Так, ОСОБА_6 є вихованкою закладу дошкільної освіти, відповідно до характеристики від 13 лютого 2025 року, що видана Полтавським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №37 «Білосніжка», ОСОБА_6 навчається з травня 2021 року, тато дитини постійно піклується про добробут, психічне та фізичне здоров`я своїх дітей, постійно підтримує контакт з вихователями в дошкільному закладі, приймає участь у житті групи. Діти прив`язані до батька.
Відповідно до характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениці 3-Б класу Полтавського навчально-виховного комплексу (ЗНЗ-ДНЗ) №16, дитина навчається в Полтавському навчально-виховному комплексі (ЗНЗ-ДНЗ) №16, з. 1-го класу. За час навчання зарекомендувала себе як серйозна і відповідальна учениця, має достатній рівень навчальних досягнень. Батько ОСОБА_1 , приймає активну участь у навчанні і вихованні доньки. Підтримує тісний контакт з школою, цікавиться успішністю та поведінкою дочки. ОСОБА_1 приділяє багато уваги всебічному гармонійному розвитку дитини, возить доньку на заняття з логіки, англійської мови, математики. Також дитина відвідує танцювальну студію та має успішні виступи на роликових ковзанах. Дитина дуже емоційно прив`язана до батька.
Згідно довідки, що видана ФОП ОСОБА_8 , з першого квітня 2023 року ОСОБА_5 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , відвідує групи з вивчення англійської мови, математики та логіки в дитячому клубі Kokoro за адресою: м. Полтава, вул. Героїв АТО, 79, батько ОСОБА_1 приділяє значну увагу всебічному розвитку дитини, підтримує контакт з викладачами групи.
При цьому позивач наголосив на тому, що відвідуванням навчальних закладів та додаткових гуртків і вихованням повністю займається сам вже рік підряд, у тому числі повністю утримує та самостійно виховує доньок без участі їх матері, займається з дітьми навчальними предметами, купляє та готує їм їжу, одяг, взуття, подарунки, сплачує кошти за медичні послуги, оплачує додаткові заняття для нормального розвитку дітей, відповідно до їх віку.
Також ОСОБА_1 вказав на те, що він повністю турбується про стан здоров`я дітей, адже старша донька має алергію на амброзію, при цьому для забезпечення нормального і здорового стану дитини, чоловік один раз в три місяці купує дочці відповідний медичний препарат - спрей моноалерген амброзії «Оралтек», який коштує 13 000, 00 грн, копію товарного чеку та квитанцію за безготівкову оплату за ліки додає як додаток до позову.
Разом із тим, більше року ОСОБА_2 не бачиться з дітьми, не займається їх вихованням, здоров`ям та утриманням, участі у їх вихованні не бере, не цікавиться навчальним та розвиваючим процесом, не цікавиться перебігом відвідувань додаткових занять, не переймається психологічним станом та здоров`ям дітей, кошти на утримання дітей не надає, проживає окремо від доньок з січня 2024 року.
Крім того, на підтвердження своїх доводів позивачем надано пояснення свідків, що підтвердили факт самостійного утримання та виховання позивачем дітей та відсутності участі матері дитини у вихованні доньок. Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказали, що ОСОБА_1 є чудовим батьком, який повністю замається дітьми, при цьому ОСОБА_2 у 2023 році відкрила свій ФОП, багато часу знаходиться на роботі, не приділяючи уваги дітям, на підставі чого з січня 2024 року подружжя проживає окремо, а діти з батьком.
Позивач, на підтвердження свого фінансового забезпечення та отримання власного самостійного доходу надав копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань про реєстрацію його як фізичної особи підприємця. При цьому майновий стан та спроможність утримання дітей також підтверджується податковою декларацією фізичної особи підприємця, що додана позивачем.
На переконання суду, виходячи із доказів, що містяться в матеріалах справи, позивач довів, що як відвідуванням дошкільного закладу, так і школи, додаткових гуртків та вихованням дітей в цілому, займається безпосередньо він вже протягом достатнього періоду часу, на підтвердження чого надав суду копії квитанцій про оплату товарів та послуг. Позивач повністю утримує дітей та самостійно їх виховує, зокрема , купляє та готує їм їжу, одяг, взуття, подарунки, сплачує кошти за медичні послуги, оплачує додаткові заняття для нормального розвитку дітей, відповідно до їх віку.
Ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Разом із тим, так як доньки проживають разом з батьком, останній повністю здійснює їх утримання, у той час як мати - ОСОБА_2 проживає окремо, свій обов`язок з утримання дітей не виконує, гроші кошти чи іншу допомогу не надає, проте може, бо є працездатною, позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ст. 181 ЦПК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується наша рівність при несенні обов`язку утримання дитини.
Відповідно до вимог Сімейного кодексу України ст. ст. 182-184, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
При цьому майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено.
Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відповідачка проти розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем доньок та стягнення аліментів не заперечує, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265ЦПК України, ст. 110-112, ст. 141, ст. 180 - 184 Сімейного кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення факту самостійного виховання, утримання дітей та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений 20 вересня 2003 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом №920 від 20 вересня 2003 року.
Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , самостійно виховує та повністю утримує своїх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №680 від 07 червня 2016 року, що зареєстрований Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №208 від 20 листопада 2018 року, що зареєстрований Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.
Встановити факт відсутності участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні та утриманні дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в сумі 3 743, 60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко