Провадження №2/752/1874/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про захист прав споживачів шляхом визнання умов кредитного договору недійсними, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про захист прав споживачів шляхом визнання умов кредитного договору недійсними, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову, посилався на те, що 22.10.2019 між ним та АТ «Банк Кредит Дніпро» було укладено кредитний договір №9782, відповідно до умов якого банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 148 800 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту: 22 жовтня 2024 року; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 22.10.2019 по 21.02.2021 - 3% від суми кредиту, з 22.02.2021 по 21.05.2022 - 2,5% від суми кредиту, з 22.02.2022 по 21.08.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 22.08.2023 - 22.10.2024 - 0, 925% від суми кредиту; процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі - на строкову заборгованість за кредитом - 0, 001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних.

Відповідно до пункту 1.5. кредитного договору клієнт в поряду договірного списання на підставі ст. 107 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» доручає банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховки ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» суму страхового платежу у розмірі 28800 грн. за весь період страхування, згідно договору страхування №БР-9782 від 22.10.2019.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитом здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівноправних) платежів.

Зазначає, що він добросовісно виконував свої зобов?язання за цим кредитним договором, поки не розпочалось повномасштабне вторгнення РФ на територію України 24.02.2022, після чого він втратив можливість продовжувати виплати за вказаним кредитом, тому банк звернувся до нього з позовом до суду про стягнення заборгованості.

Наразі, в провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 753/12111/24 за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Після звернення до суду з позовом до нього, він був вимушений звернутися за правничою допомогою, внаслідок чого йому стало відомо про постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №199/7014/20, якою судом було визнано недійсним пункт 1.2 аналогічного кредитного договору відповідача та було зобов`язано здійснити перерахунок.

При укладанні кредитного договору банк порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання йому у письмовій формі достовірної інформації про кредит та порушив ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо змісту кредитного договору.

Банк не виконав вимоги зазначеного законодавства, оскільки його було ведено в оману щодо вартості кредиту.

Також кредитний договір не містить детального розпису сукупної заборгованості кредиту для споживача.

Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі, що складає 4464 грн. щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справ (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умова кредитного договору є не справедливими.

Згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахункове-касове обслуговування (176886 грн.) наближений до розміру кредиту, отриманого ним для власних потреб (120000 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

При укладенні кредитного договору банком порушено основоположний принцип цивільного права - принцип рівності сторін у договору, оскільки в кредитному договорі передбачена відповідальність тільки для споживача.

Також оскаржуваний кредитний договір містить п. 1.5., яким банк нав`язав йому послуги страхування вартістю 28800 грн.

Орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу становить 20500 грн.

Просив:

визнати недійсним п. 1.2. та розділ 4 Кредитного договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту ( розрахункове-касове обслуговування);

визнати недійсним п. 1.5. та розділ 4 Кредитного договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині щодо встановлення страхової оплати в розмірі 28000 грн.;

зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по кредитному договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро».

26.07.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.09.2024 постановлено ухвалу, якою змінено порядок розгляду цивільної справи та призначено здійснювати розгляд цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

26.11.2024 постановлено ухвалу про залишення без задоволення клопотання представника позивача адвоката Козій Д.О. про призначення судової економічної експертизи.

09.08.2024 представник відповідача Борейко Н.О. надала до суду відзив, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позичальник був належним чином проінформований про умови кредитування, отримав всі необхідні пояснення, засвідчив своїм підписом паспорт споживчого кредиту, заяву-згоду, кредитний договір, договір добровільного страхування, відсутні жодні підстави вважати, що позивачу якісь умови були не зрозумілі, були нечіткими, двозначними або несправедливими

Позивач зазначив, що при укладенні кредитного договору банк порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання йому у письмовій формі достовірної інформації про кредит та порушив та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо змісту кредитного договору.

Однак це не відповідає дійсності, оскільки згідно п. 3.7 кредитного договору №9782 від 22.10.2019 (далі - кредитний договір) підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що банк у письмовій формі надав клієнту всю передбачену чинним законодавстом України інформацію про умови кредитування; банк надав клієнту для ознайомленняв письмовій формі паспорт споживчого кредиту; пунктом 4 кредитного договору сторони договору погодили Графік платежів/Розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим Договором.

Так, згідно графіку платежів/Розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки за цим Договором, споживачу було надано повну сукупну вартість кредиту.

Тобто, кредитором АТ «Банк Кредит Дніпро» було доведено до позичальника, як до споживача послуг умови кредитування належним чином, в тому числі й щодо сплати комісії (до якої входить розрахунково-касове обслуговування), яка є невід`ємною складовою обраного пакету послуг виду кредитування.

Також позивачем 12.10.2019 було підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою. Стандарт зі страховкою (75-150)». Пунктом 7 зазначеного Паспорту споживчого кредиту ОСОБА_1 було роз`яснено право відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Однак своїм правом на відмову від зазначеного кредиту не скористався, а навпаки користувався кредитним коштами та періодично здійснював погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, ОСОБА_1 як споживач кредитних послуг у Паспорті споживчого кредиту, підписав розписку про те, що підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, яка була надана виходячи із обраних умов кредитування. Підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до потреб споживача та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення, наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик, запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Отже, доводи позивача, що умови кредитного договору в частині нарахування щомісячної комісії, несправедливі є необґрунтованими, так як позивач до підписання безпосередньо кредитного договору був у повному обсязі проінформований та ознайомлений із суттєвими умовами договору, однак все ж таки обрав саме ці умови кредитування. Наявність певних життєвих обставин, які були викликані потребою у кредиті, не можуть бути підставою від звільнення від виконання кредитних зобов`язань або від певної її частини.

Чинним законодавством України передбачено право кредитодавця у договорі споживчого кредиту встановлювати оплату за обслуговування кредиту у вигляді комісії.

Визначена кредитним договором комісія (витрати на розрахунково-касове обслуговування) є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника.

Уклавши кредитний договір та виконуючи його умови, позичальник погодився з умовами кредитного договору, в тому числі, з розміром щомісячної комісії. Посилання позичальника на несправедливість нарахування комісії не є підставою для звільнення його від виконання зобов`язань або відповідальності за їх порушення, оскільки позичальник уклав кредитний договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення.

Таким чином, нарахування передбаченої п. 1.2. Кредитного договору щомісячної комісії не суперечить чинному законодавству.

Також, позивач просить визнати недійсним п.1.5. та розділ 4 Кредитного договору №9782 від 22.04.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Кредит Дніпро», в частині щодо встановлення страхової оплати в розмірі 28 800 грн.

Зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню на підставі наступного.

22.10.2019 між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «УНІКА Життя» було укладено договір добровільного страхування життя позичальника (далі- договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону та пов`язані з життям застрахованої особи. Страховим агентом та вигодонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ «Банк Кредит Дніпро». Як зазначено в умовах договору страхування, розмір страхового платежу, здійсненого на користь страховика, становив 28800 грн. Вказаний договір не було розірвано, та/або оспорено.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, договору страхування, такі договори, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину і є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначила, що стороною позивача не було надано будь-якого належного та допустимого доказу у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач поніс витрати на правничу допомогу та їх розмір не доведено, не обґрунтовано, не зазначено розрахунок витраченого часу. При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, зазначена сума витрат на правничу допомогу є не обґрунтованою.

03.03.2025 представник позивача ОСОБА_2 подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що перелік послуг банку, за які нараховується щомісячна комісія згідно з п.1.2 кредитного договору та п.6.9.3 УДБО частково збігається з переліком послуг, які мають надаватись банком безоплатно (не частіше одного разу на місяць) згідно з ч.1 ст.11 Закону №1734-VIII та п.6.9.7 УДБО. До послуг, які не повинні надаватись банком безоплатно, але передбачені п.6.9.3 УДБО, належить тільки послуга з внесення змін до графіку погашення у випадку здійснення Клієнтом часткового дострокового погашення кредиту. Проте така дія (за умови її вчинення банком) мала б на меті задоволення виключно внутрішніх облікових потреб самого банку, оскільки часткове дострокове погашення кредиту клієнтом згідно з умовами кредитного договору жодним чином не вплинуло б на зобов`язання клієнта щомісячно вносити Обов`язкові платежі в розмірі 5446,08 грн. Дія, спрямована на задоволення потреб лише однієї сторони, не може вважатись послугою, наданою другій стороні.

У справі, що розглядається, ані кредитний договір, ані інші надані

банком докази не містять відомостей про перелік та періодичність надання банком

клієнтові послуг з обслуговування кредиту, банком взагалі не надано жодних доказів

того, що такі послуги реально надавались клієнту

У період дії кредитного договору з листопада 2019 року по лютий 2022 року позивачем було фактично сплачено на користь банку грошові кошти в загальному розмірі 152 679,88 грн., що перевищує суму кредиту (148 800,00 грн.), тоді як банк із отриманих від клієнта коштів зарахував на погашення основного боргу лише 37 356,75 грн., тобто менше 25%. Решту отриманих від клієнта коштів (115320,00 грн., тобто більше 75%) банк зарахував як оплату нібито наданих ним послуг, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості щодо докладного переліку та обсягу таких послуг, як і докази їх реального надання.

За відсутності переліку та обсягу послуг, за які клієнту нарахована комісія, за відсутності доказів реального надання таких послуг, розмір такої комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Щодо страхового платежу зазначив, що зі змісту страхового договору, вбачається, що замість підпису Голови Правління ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» Симончука В.М. договір містить відбиток факсиміле. Проте всупереч вимогам частини 3 статті 207 ЦК України договір страхування не містить письмової згоди страхової компанії на укладення договору із застосуванням відбитка факсиміле.

Оскільки договір страхування не був підписаний обома його сторонами, відтак його істотні умови не були ними погоджені, а отже, цей договір є неукладеним.

Вигодонабувачем згідно з договором страхування є не позивач, а банк. Це свідчить, що договір страхування був підготовлений банком не в інтересах клієнта, а за рахунок клієнта у власних майнових інтересах банку. Очевидно, що у договорі, за яким одна сторона несе весь тягар матеріальних витрат на користь другої сторони, не отримуючи нічого натомість, сторони не є рівноправними, а такий договір не може вважатись справедливим.

Розрахунком розміру заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Банк Кредит Дніпро» за кредитним договором №9782 від 22.10.2019 із зарахуванням сплачених ОСОБА_1 сум комісії за обслуговування кредиту та страхового платежу на погашення основного боргу по кредитному договору підтверджується, що внаслідок визнання недійсними п.1.2. та розділу 4 кредитного договору в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту на погашення основного боргу по кредитному договору має бути зараховано суму 115 320 грн., а внаслідок визнання недійсними п.1.5. та розділу 4 кредитного договору в частині встановлення страхової оплати в розмірі 28800 грн. - на погашення основного боргу має бути зарахована також сума 28800 грн.

Внаслідок зарахування на погашення основного боргу сплачених сум комісії у розмірі 115 320 грн. борг ОСОБА_1 перед банком буде погашений у повному обсязі та виникне переплата у сумі 3876,75 грн. Внаслідок зарахування на погашення основного боргу і сплачених сум комісії, і сплаченої страхової виплати, розмір переплати ОСОБА_1 по кредиту становитиме 32676,75 грн.

Враховуючи викладене, наявні підстави для зобов`язання АТ «Банк Кредит Дніпро» в порядку застосування наслідків недійсного правочину здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №9782 від 22.10.2019 шляхом зарахування вже сплачених ОСОБА_1 коштів за обслуговування кредиту в сумі 115320 грн. та коштів за страховку в сумі 28 800 грн. в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по кредитному договору.

Також представник позивача у вищезазначених додаткових поясненнях від 03.03.2025 виклав позовні вимоги у новій редакції та просив їх задовольнити.

Разом з тим, суд зазначає, що додаткові пояснення не є заявою по суті справи, а тому позовні вимоги, викладені в додаткових поясненнях, не приймаються судом до розгляду.

10.03.2025 представник відповідача подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2024 року та постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2024 по справі №753/12111/24 були встановлені обставини щодо правомірності нарахування та стягнення з ОСОБА_1 комісії за кредитним договором № 9782 від 22 жовтня 2019 року, а також щодо правомірності стягнення страхового платежу, здійсненого на користь страховика, у розмірі 28 800 грн.

Вказані обставини, встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, не підлягають доказуванню в межах цієї справи, що відповідає вимогам ч.4 ст.82 ЦПК України, а поданий позивачем ОСОБА_1 позов є фактично ухиленням та небажанням виконувати судові рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №9782 від 22.10.2019.

20.03.2025 представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, яка залишається судом без розгляду, з огляду на пропуск строку на її подання встановлений ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

Представник позивача підтримав заявлений позов.

Представник відповідача заперечувала проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згодом учасники справи в судове засідання не з`явилися, просили здійснювати розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

22.10.2019 ОСОБА_1 підписав заяву згоду на укладення універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб №1116350, відповідно до якої акцептував пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладення договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями, яка розміщена на веб-сайті банку, і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні УДБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесу обслуговування (з урахування всіх змін та доповнень) і погодився з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО, в тому числі через дистанційні канали обслуговування.

22.10.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Кредит Дніпро» укладено кредитний договір № 9782, за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах, строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі (п.1.1. кредитного договору від 22.10.2019 № 9782).

Відповідно до п. 1.2., 1.3. кредитного договору від 22.10.2019 № 9782 за цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 148000 грн., строк кредитування - 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 22.10.2024, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 22.10.2019 по 21.02.2021 - 3% від суми кредиту, з 22.02.2021 по 21.05.2022 - 2,5% від суми кредиту, з 22.02.2022 по 21.08.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 22.08.2023 - 22.10.2024 - 0, 925% від суми кредиту; процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0, 001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних.

Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору від 22.10.2019 № 9782 клієнт в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 28000 грн. за весь період страхування, згідно договору страхування №БР-9782 від 22.10.2019.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору від 22.10.2019 №9782 платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитом здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівноправних) платежів - далі обов`язковий платіж.

Відповідно до пункту 3.1. кредитного договору від 22.10.2019 № 9782 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Відповідно до пунктів 3.7.1, 3.7.3. кредитного договору від 22.10.2019 №9782 банк у письмові формі надав клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування. До моменту підписання цього договору ознайомлений та згодний з умовами УДБО.

Відповідно до згоди на використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису ОСОБА_1 прийняв пропозицію ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» на укладення договору про порядок підписання правочинів (оферти) №Ф-1 від 01.12.2017 для вчинення майбутнього укладення зі страховиком договору добровільного страхування життя.

Підписанням цього акцепту, керуючись нормами статті 207 ЦК України, з метою укладення між ним та страховиком договору страхування життя, оформленого повіреним (страховим агентом) страховика АТ «Банк Кредит Дніпро», надав згоду на застосування в майбутньому аналогу власноручного підпису однієї з уповноважених осіб ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя», який відтворено засобами копіювання та зразки якого наведено в цьому пунктів

Відповідно до договору страхування №БР-9782 від 22.10.2019 ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений в усній та письмові формі із умовами програми страхування життя, умовами цього Договору страхування, отримав для ознайомлення та ознайомився в усній та письмовій формі з Правилами Добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та засвідчив своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуги.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №9782 від 22.10.2019 станом на 03.05.2024 складає 156494,69 грн., з яких залишок простроченого кредиту - 111443,25 грн., залишок прострочених відсотків - 2,24 грн., залишок прострочених комісій - 45049,20 грн.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25.07.2024 по справі №753/12111/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №9782 від 22.10.2019 у розмірі 156494,69 грн.

Відомості щодо дати набрання законної сили зазначеним рішенням в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до квитанцій, наданих позивачем, ОСОБА_1 за період з 28.04.2020 по 13.02.2022 сплатив на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» кошти у загальному розмірі 125400 грн.

Згідно ч. 1 ст 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, завтерджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В пункті 1.2 кредитного договору від 22.10.2019 № 9782 щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить з 22.10.2019 по 21.02.2021 - 3% від суми кредиту, з 22.02.2021 по 21.05.2022 - 2,5% від суми кредиту, з 22.02.2022 по 21.08.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 22.08.2023 - 22.10.2024 - 0, 925% від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування із 22.10.2019 по 22.10.2024 складає 178886 грн.

Однак, встановивши у кредитному договорі №9782 від 22.10.2019 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 178886 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (178886 грн.) є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого ОСОБА_1 (148800 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

АТ «Банк «Кредит Дніпро» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, суд приходить до висновку про визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору від 22.10.2019 № 9782, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк «Кредит Дніпро», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20.

Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

З огляду на наявність підстав для визнання недійсним пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору від 22.10.2019 № 9782, суд приходить до висновку, що в порядку застосування наслідків недійсності правочину необхідно зобов`язати АТ «Банк «Кредит Дніпро» здійснити перерахунок кредитної заборгованості позичальника в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, що по своїй суті забезпечить належний захист інтересів ОСОБА_1 .

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним п. 1.5. та розділу 4 Кредитного договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині встановлення страхової оплати в розмірі 28000 грн. суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач зазначив, що відповідно до п. 1.5. оспорюваного кредитного договору, банк нав`язав йому послуги страхування вартістю 28800 грн.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору від 22.10.2019 № 9782 клієнт в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 28000 грн. за весь період страхування, згідно договору страхування №БР-9782 від 22.10.2019.

Відповідно до договору страхування №БР-9782 від 22.10.2019 ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений в усній та письмові формі із умовами програми страхування життя, умовами цього Договору страхування, отримав для ознайомлення та ознайомився в усній та письмовій формі з Правилами Добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та засвідчив своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуги.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із статтею 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору) споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Отже, позивач в письмовому вигляді підтвердив, що він доручає банку в дату видачі кредиту здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 28000 грн., а також, що він ознайомлений в усній та письмові формі із умовами програми страхування життя, умовами цього Договору страхування, отримав для ознайомлення та ознайомився в усній та письмовій формі з Правилами Добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та засвідчив своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуги.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору страхування, такий договір, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину і є обов`язковим для виконання сторонами, а тому відсутні підстави для визнання недійсним п. 1.5. та розділу 4 кредитного договору №9782 від 22.10.2019 щодо страхової оплати.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, а також ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 158, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 1.2. та розділ 4 Кредитного договору №9782 від 22.10.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахункове-касове обслуговування).

Зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору №9782 від 22.10.2019, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро», та зарахувати вже сплачені ОСОБА_1 кошти за обслуговування кредиту в рахунок погашення основного боргу (кредиту) по кредитному договору №9782 від 22.10.2019.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на користь держави судові витрати у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 27.03.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 32, .

Суддя Ж. І. Кордюкова