Справа № 740/2004/24
Провадження № 2/740/49/25
УХВАЛА

03 квітня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- представник позивачки адвокат Луєнко Ю. В.,

- представник відповідачки адвокат Кубрак Ю. І.,

- представник третьої особи - Єрофєєва Л. Г.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

установив:

У березні 2024 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зобов`язати відповідачку не чинити їй перешкод у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі в її вихованні, визначити дні побачень позивачки з онукою.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23 травня 2024 року 09-30 год., яке в подальшому відкладено на 20 листопада 2024 року 09-30 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 16 січня 2025 року 11-00 год., який відкладено на 27 лютого 2025 року 14-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2025 року, зокрема, задоволено клопотання представника відповідачки про відкладення судового засідання, судове засідання відкладено на 03 квітня 2025 року 15-00 год., зобов`язано відповідачку ОСОБА_2 подати до наступного судового засідання (03 квітня 2025 року 15-00 год.) належним чином завірену копію медичної довідки на підтвердження причин неявки в судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року.

У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Кубрак Ю. І. надав роздруківку медичного висновка, яку, за його словами, відповідачка надіслала йому в мобільний додаток «Вайбер» напередодні засідання, в якій інформація щодо пацієнта закодована, іншої медичної документації в нього немає. Згідно з указаним висновком відповідачка була тимчасово непрацездатна до 03 березня 2025 року. Також повідомив, що відповідачка разом із дитиною виїхали за кордон на постійне проживання, як особа, яка тікає від війни. Просив суд здійснити запит до Державної прикордонної служби для з`ясування інформації, чи перетинала кордон України відповідачка ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 . Самостійно отримати таку інформацію він не має можливості, оскільки неодноразово робив запити до Державної прикордонної служби України, працівники якої у відповідь повідомляли, що ця інформація є конфіденційною і може бути розголошена лише за наявності згоди особи, щодо якої запитується.

Представник позивачки адвокат Луєнко Ю. В. просив застосувати до відповідачки заходи процесуального примусу, посилаючись на те, що вона зневажливо та безвідповідально ставиться до суду та інших учасників судового провадження, і не виконала обов`язок, покладений на неї ухвалою суду від 27 лютого 2025 року. Наданий суду представником відповідачки медичний висновок не підтверджує, що викладена в ньому інформація стосується ОСОБА_2 . Щодо клопотання про здійснення запиту до Державної прикордонної служби України про виїзд відповідачки разом з дочкою за кордон, то зазначив, що вказана інформація не має суттєвого значення для вирішення спору, оскільки вона і до цього їздила за кордон, можливо цього разу так само ненадовго, і скоро вона повернеться. Зауважив, що представник відповідачки не надав доказів про те, що відповідачка виїхала за кордон саме як особа, яка тікає від війни, і це триватиме довго. Позивачка підтримала думку свого представника.

Представник третьої особи висловилася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що с уд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У ч. 3 ст. 43 ЦПК України передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали (ст. 143 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу (п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

Згідно з матеріалами справи 26.02.2025 представник відповідачки адвокат Кубрак Ю. І. подав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд вказаної справи на іншу дату, оскільки відповідачка ОСОБА_2 захворіла та з 25.02.2025 перебуває на лікуванні за місцем реєстрації в с. Конотоп Чернігівського району Чернігівської області, на підтвердження чого до заяви додав довідку, яка не містить вихідного номера та дати її складення, печатки лікувального закладу, посади та/або прізвища лікаря, який її видав.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2025 року, зокрема, задоволено клопотання представника відповідачки про відкладення судового засідання, судове засідання відкладено на 03 квітня 2025 року 15-00 год., зобов`язано відповідачку ОСОБА_2 подати до наступного судового засідання (03 квітня 2025 року 15-00 год.) належним чином завірену копію медичної довідки на підтвердження причин неявки в судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, попереджено відповідачку про наслідки невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, передбачені ст. 148 ЦПК України, а саме застосування судом заходу процесуального примусу у вигляді штрафу від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні 03 квітня 2025 року представник відповідачки надав копію медичного висновку № АХВ6-А396-389В-55ЕН від 28.02.2025 про тимчасову непрацездатність, в якому міститься інформація про пацієнта, а саме 635c8ffa-3e46-4ed4d-9c60-b1945ace3315 (пацієнт ідентифікований), період непрацездатності 27.02.2025-03.03.2025. Відомостей про те, що цим пацієнтом є відповідачка ОСОБА_2 , медичний висновок не містить. Відсутність у медичному висновку безпосереднього зазначення прізвища, ім`я та по батькові особи, яка була тимчасово непрацездатна, не дозволяє достеменно підтвердити, що наданий документ дійсно стосується ОСОБА_2 . Ураховуючи наведене, наданий представником відповідачки медичний висновок не може вважатися належним доказом на підтвердження поважності причин неявки відповідачки у судове засідання 27 лютого 2025 року.

Відповідачка не виконала обов`язок, покладений на неї ухвалою суду від 27 лютого 2025 року, та не подала до суду ні особисто, ні через представника - належним чином завіреної копії медичної довідки на підтвердження причин неявки у судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, а тому до неї слід застосувати заходи процесуального примусу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що ненадання відповідачкою належним чином завіреної копії медичної довідки на підтвердження причин неявки у судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, є підставою для застосування до неї заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 144 ЦПК України застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, слід роз`яснити, що суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 148 ЦПК України).

Щодо клопотання представника відповідачки про направлення до Державної прикордонної служби України запиту про виїзд відповідачки разом з дитиною за кордон, то суд розцінює його, як клопотання про витребування доказів.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Зокрема, згідно із ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинні бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставини (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з позовною заявою предметом позову у вказаній цивільній справі є зобов`язання відповідачки не чинити позивачці перешкод у спілкуванні з онукою ОСОБА_4 , та участі в її вихованні, визначення днів побачень позивачки з онукою.

У судовому засіданні представник відповідачки не довів неможливості самостійного подання інформації про перетин відповідачкою державного кордону України, ураховуючи, що цією інформацією володіє безпосередньо сама відповідачка, та не надав жодних доказів про те, що ОСОБА_2 перетнула державний кордон України як особа, яка тікає від війни, і що на цей час вона змінила своє постійне місце проживання, перебуває і продовжуватиме перебувати на відповідній правовій підставі за межами України (тривалий час).

Представник відповідачки не довів та не обґрунтував, що докази, які він просить витребувати, встановлюють наявність або відсутність обставин, що входять до предмета доказування, і мають значення для вирішення вказаної цивільної справи.

З огляду на вказане, з урахуванням змісту позовних вимог, а також з огляду на предмет доказування в цій справі, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідачки про витребування доказів.

Керуючись ст. 2, 5, 11-13, 44, 84, 148, 259-261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Застосувати до відповідачки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) захід процесуального примусу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у дохід держави штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 .

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

У задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кубрака Юрія Івановича про витребування доказів відмовити.

Ухвала в частині застосування до відповідачки заходів процесуального примусу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко