ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1425/24

Провадження № 22-ц/820/692/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Ковальової А.І.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року (суддя Демчук П.В.) за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа - Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, як орган опіки та піклування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересована особа - Плужненська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області, як орган опіки та піклування.

В обґрунтування вимог заяви, зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приходиться для заявника рідним дядьком. ОСОБА_4 , являється матір`ю заявника та рідною сестрою ОСОБА_3 , вона є особою з інвалідністю 3-ї групи, їй протипоказана важка фізична праця та за станом здоров`я вона не може здійснювати догляд за своїм братом. Заявник перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту Шепетівської військової адміністрації, йому призначена допомога по догляду за ОСОБА_3 , якому встановлена інвалідність 1-ї групи внаслідок психічного розладу.

ОСОБА_3 , відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу має обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Хворий не може самостійно обслуговувати себе через свою безпорадність та внаслідок психічного розладу він не в повній мірі здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області №98 від 31.07.2024 року визнано доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 .

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити ОСОБА_1 його опікуном.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року заяву задоволено частково. Визнано недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 . Обов`язки опікуна покласти на орган опіки та піклування в особі Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. В решті заяви відмовлено. Встановлено строк дії рішення про визнання недієздатним - два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_3 страждає на стійкий хронічний психічний розлад глибоку розумову відсталість, заява ОСОБА_1 в частині визнання особи недієздатною підлягає задоволенню. В частині відмови у призначенні опікуном заявника, суд дійшов висновку, що подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що свідчить про застосування формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуном заявника та у зв`язку з цим покладення обов`язків опікуна на орган опіки та піклування в особі Плужненської сільської ради скаксувати та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що висновки суду першої інстанції про те, що під час прийняття рішення органом опіки та піклування не досліджено відомостей про стан здоров`я майбутнього опікуна, про відсутність відомостей про судимість, нез`ясування відомостей про наявність сім`ї, відсутність паспорта заявника є помилковими. Спростувати такі висновки суду можливо допитавши представника органу опіки та піклування та дослідивши матеріали що були подані до органу опіки та піклування для надання висновку. Судом також не враховано, що до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатним, заявник дбає про підопічного, якому створено необхідні побутові умови, ОСОБА_3 забезпечений необхідним доглядом ОСОБА_1 з 2023 року і до сьогодні за місцем його проживання.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи. не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині задоволених вимог, а саме визнання ОСОБА_3 недієздатним, тому в цій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дядьком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , а також свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 із ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Хмельницької обласної МСЕК від 18 червня 1980 р. ОСОБА_3 встановлена безстроково перша група інвалідності з дитинства з діагнозом «олігофренія у ступені ідіотії».

За довідкою Ізяславського відділу № 2 управління соціального захисту населення Шепетівської райдержадміністрації № 1237 від 06.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в управлінні та йому відповідно до Постанови КМУ від 02.08.2000 р. № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує стороннього догляду, на догляд за ним» призначено допомогу по догляду за особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.06.2023 р. по 30.11.2024 р.

За висновком комісійної судово-психіатричної експертизи № 910 від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на стійкий хронічний психічний розлад глибоку розумову відсталість з раннього дитинства. ОСОБА_3 не може розуміти значення свої дій, керувати ними та передбачати їхні наслідки.

Відповідно до довідки Плужненської сільської ради № 3/615 від 03вересня 2024 року в АДРЕСА_1 до складу зареєстрованих входять: 1) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 4) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки лікарсько-консультативної комісії КНП «Ізяславський центр ПМСД» від 06.09.2024 року ОСОБА_4 , 1964 року народження (мати заявника), є інвалідом ІІІ групи, хворіє, діагноз: застійна серцева недостатність, стенокардія, гіпертонічна хвороба. За станом здоров`я їй протипоказана важка фізична праця.

Відповідно до довідки МСЕК від 05.09.2023 року серії 12 ААГ № 135125 ОСОБА_4 встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання безтерміново.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Плужненської сільської ради склав висновок про доцільність призначення ОСОБА_7 , 1987 р.н., опікуном над ОСОБА_3 (як додаток до рішення виконкому Плужненської сільської ради від 31.07.2024 № 98). У даному висновку зазначається, що ОСОБА_3 зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . У будинку також зареєстровані члени сім`ї. Сестра ОСОБА_3 . ОСОБА_4 має третю ступінь інвалідності.

ОСОБА_1 проживає із ОСОБА_3 з 2003 року, подав на розгляд органу опіки та піклування наступні документи: заяву, копію паспорта ОСОБА_3 , довідку МСЕК про стан здоров`я ОСОБА_3 , акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, відповідно до якого підтверджено задовільні побутові умови для проживання опікуваного; характеристику, відповідно до якої ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Враховуючи наведене, орган опіки та піклування визнає доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 .

У поданні органу опіки та піклування (як додаток до рішення виконавчого комітету Плужненської сільської ради від 31.07.2024 року № 99) зазначається, що ОСОБА_3 проживає з 2003 року із ОСОБА_1 та рідними в АДРЕСА_1 , має першу групу інвалідності та за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна. ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 повністю здійснює догляд за ОСОБА_3 та створює всі необхідні умови для проживання. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 опікуном ОСОБА_3 , 1962 р.н.

Рішенням виконавчого комітету Плужненської сільської ради № 98 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 у разі визнання його судом недієздатним.

Відмовляючи у призначенні опікуном заявника, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 належним чином не мотивовано, що свідчить про застосування формального підходу до вирішення питання про призначення заявника опікуном ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно зі статтею 58 ЦК України, опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними.

Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 №34/166/131/88.

Разом з тим, до суду першої інстанції не було подано подання органу опіки та піклування в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України, яке б відповідало вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту.

З матеріалів справи вбачається, що поданий висновок органу опіки та піклування щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 від 31.07.2024, не містить обґрунтованості того, що визнання заявника опікуном ОСОБА_3 відповідає якнайкращим інтересам останнього і що існують між ними приязні взаємини, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.

Не містить таке подання достатніх відомостей про стан здоров`я майбутнього опікуна, не з`ясовано відомостей про наявність у нього власної сім`ї.

Заявник в суді апеляційної інстанції пояснював, що має сім`ю, на утриманні його знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Дружина та діти проживають в м. Рівному, що викликає сумніви щодо проживання заявника з 2003 року разом ОСОБА_3 .

Не достатньо мотивованим є висновок про те, що рідна сестра ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , будучи особою з третьою групою інвалідності, за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна, хоча до 2023 року такі обов`язки саме нею виконувались.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на зазначене, посилання в апеляційній скарзі апелянта на неналежну оцінку судом першої інстанції доказів у справі не заслуговують на увагу, оскільки, згідно з частинами другою, третьою статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст., 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк