справа № 619/9654/24
провадження № 2/619/282/25
РІШЕННЯ

іменем України

07 квітня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про визначення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, щозгідно відповіді Комунального підприємства «Центр нерухомості №1» № 765 житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної ради депутатів трудящих № 17 від 19.12.1962 року. Відомості, щодо власності надані згідно запису в реєстровій книзі № 2, запис № 377 від 30.12.1962 року. Вищевказане свідоцтво про право власності, в інвентарній справі, що зберігається в архіві бюро, відсутнє. 02.02.2022 року за №06-34/22 в архівному відділі секторної роботи у м. Дергачі Харківської районної державної адміністрації Харківської області на заяву ОСОБА_4 надано архівний витяг протоколу №17 засідання Виконавчого комітету Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих Дергачівського району Харківської області від 19 грудня 1962 року, стосовно прийняття домоволодіння в експлуатацію і признання свідоцтва на право особистої власності за ОСОБА_3 . Згідно архівного витягу до протоколу № 17 засідання Виконавчого комітету Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих Дергачівського району Харківської області від 19 грудня 1962 року в порядку денному слухали Акт про закінчення забудови і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння і признання свідоцтва на право особистої власності за гр. ОСОБА_3 . Вирішили: прийняти домоволодіння в експлуатацію і вирішили признати свідоцтво на право особистої власності за ОСОБА_3 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть не зберіглося. Спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла його дружина ОСОБА_2 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 в спадковому будинку проживала з 1955 року, що підтверджується довідкою Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області № 246 в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 1955 року по день смерті мешкав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_2 , 1915 року народження, з 10.02.1955 року по 19.08.1987 року. Спадкове майно на своє ім`я ОСОБА_2 не оформляла, правовий документ не отримувала. Будинкова книга на житловий будинок видана на ім`я ОСОБА_3 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_2 , яка мешкала в АДРЕСА_3 ) склала заповіт від 19 лютого 1986 року, посвідчений секретарем виконкому Солоницівської селищної Ради народних депутатів Євтушенко М.М. за реєстровим номером 41, згідно якого все належне їй майно, де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде мати право, заповіла ОСОБА_1 . 24 травня 2021 року керуючою справами виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області було видано дублікат заповіту ОСОБА_1 замість втраченого заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солоницівської селищної ради 19.02.1986 року, зареєстрований в реєстрі за № 41. Спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 прийняла у встановлений законом 6-ти місячний строк, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області. 20.02.1988 року отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. за реєстровим № 632 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво було видане на грошові вклади. Інше спадкове майно на своє ім`я спадкоємець ОСОБА_1 не оформлювала із-за фінансових труднощів. 08 листопада 2024 року державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А.О. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно довідки Комунального підприємства «Центр нерухомості №1» № 765 від 13.12.2021 року, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, ви даного виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної ради депутатів трудящих № 17 від 19.12.1962 року, належить ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, але не оформила спадкових прав. За даними Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , є спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 , заяву про прийняття спадщини надала у встановлений законом строк, але не надала документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок. Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області було зроблено запит до компетентних органів від 01.03.2024 року за № 313/02/14, щодо видачі дублікату правового документа, оскільки він був втрачений. Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, згідно відповіді від 11.03.2024 року за № 02-22/1232, повідомив про відсутність у реєстрі та алфавітній книзі Свідоцтва про право власності, що унеможливлює видачу дубліката.

У зв`язку з тим, що факт належності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих від 19 березня 1962 року за №17 є фактично безспірним, але з підставі відсутності правовстановлюючого документу на його ім`я та в подальшому на ім`я спадкоємиці ОСОБА_2 , позбавляє ОСОБА_1 позасудовим порядком підтвердити її право на спадщину за заповітом на спадкове майно.

02 грудня 2024 року у даній справі постановлено ухвалу суду, про залишення позову без руху, у зв`язку з невідповідністю ст.175, 177 ЦПК України.

10.12.2024 до суду через «Електронний суд» надійшла уточнена позовна заява, на виконання ухвали суду.

12 грудня 2024 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Дергачівського районного суду від 19 лютого 2025 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явилася, представником позивача, адвокатом Мироненко С.М. надано до суду заяву з проханням розгляд справи провести за її відсутністю та відсутністю позивачки, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі.

Представником Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, надано до суду заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника селищної ради, за наявними у матеріалах справи доказами.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено судом, згідно відповіді Комунального підприємства « Центр нерухомості №1» №765 житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної ради депутатів трудящих № 17 від 19.12.1962 року.

Відомості, щодо власності надані згідно запису в реєстровій книзі № 2, запис № 377 від 30.12.1962 року. Вищевказане свідоцтво про право власності, в інвентарній справі, що зберігається в архіві бюро, відсутнє.

02.02.2022 року за № 06-34/22 в архівному відділі секторної роботи у м. Дергачі Харківської районної державної адміністрації Харківської області на заяву ОСОБА_4 надано архівний витяг протоколу №17 засідання Виконавчого комітету Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих Дергачівського району Харківської області від 19 грудня 1962 року, стосовно прийняття домоволодіння в експлуатацію і признання свідоцтва на право особистої власності за ОСОБА_3 .

Згідно архівного витягу до протоколу № 17 засідання Виконавчого комітету Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих Дергачівського району Харківської області від 19 грудня 1962 року в порядку денному слухали Акт про закінчення забудови і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння і признання свідоцтва на право особистої власності за гр. ОСОБА_3 . Вирішили: прийняти домоволодіння в експлуатацію і вирішили признати свідоцтво на право особистої власності за ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно відповіді Дергачівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на запит суду, надано копію актового запису про смерть № 22 від 17.03.1978 року, складеного виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла його дружина ОСОБА_2 , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 в спадковому будинку проживала з 1955 року, що підтверджується довідкою Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області № 246 в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 лютого 1955 року по день смерті мешкав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 з дружиною ОСОБА_2 , 1915 року народження, з 10.02.1955 року по 19.08.1987 року.

Спадкове майно на своє ім`я ОСОБА_2 не оформляла, правовий документ не отримувала. Будинкова книга на житловий будинок видана на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року (який діяв на час виникнення правовідносин), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 19.08.1987 року Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №106.

За життя ОСОБА_2 , яка мешкала в АДРЕСА_3 ) склала заповіт від 19 лютого 1986 року, посвідчений секретарем виконкому Солоницівської селищної Ради народних депутатів Євтушенко М.М. за реєстровим номером 41, згідно якого все належне їй майно, де б таке не знаходилося, та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що буде мати право, заповіла ОСОБА_1 .

24 травня 2021 року керуючою справами виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області було видано дублікат заповіту ОСОБА_1 замість втраченого заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Солоницівської селищної ради 19.02.1986 року, зареєстрований в реєстрі за № 41.

Спадщину, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 прийняла у встановлений законом 6-ти місячний строк, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області.

20.02.1988 року отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. за реєстровим № 632 , після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво було видане на грошові вклади.

08 листопада 2024 року державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маслій А.О. видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що розглянувши документи, подані ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановила, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо з наступних підстав. Відповідно п.п. 4.12. Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а також згідно п.п.4.14 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус обов`язково перевіряє : факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом осіб, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців випробовуються документи, які підтверджують дані факти. Відповідно та підпункту 4.16 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусами після подання документів, що посвідчують право власності на таке майно. Разом з тим, відповідно до положень п.п.4.19 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України- за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює його процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно довідки Комунального підприємства «Центр нерухомості №1» № 765 від 13.12.2021 року, житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, ви даного виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної ради депутатів трудящих № 17 від 19.12.1962 року, належить ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, але не оформила спадкових прав. За даними Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , є спадкоємець за заповітом , ОСОБА_1 , заяву про прийняття спадщини надала у встановлений законом строк, але не надала документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок.

Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області було зроблено запит до компетентних органів від 01.03.2024 року за № 313/02/14, щодо видачі дублікату правового документа, оскільки він був втрачений. Виконавчий комітет Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, згідно відповіді від 11.03.2024 року за № 02-22/1232, повідомив про відсутність у реєстрі та алфавітній книзі Свідоцтва про право власності, що унеможливлює видачу дубліката.

Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Центр нерухомості №1» (інвентаризаційна справа № 1642), 13.12.2021 року проведено інвентаризацію житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 : за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а1», тамбур літ. «а2» загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», літній душ літ. «М», ворота №1, огорожа №2, хвіртка № 3, огорожа №4, колодязь літ. «К», вигрібна яма №5.

Згідно відповіді Комунального підприємства « Центр нерухомості №1» № 739 від 25.11.2024 року, наданої на запит адвоката, житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаврилівської селищної ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих № 17 від 19.12.1962 року. Відомості, щодо права власності, надані згідно запису в реєстровій книзі № 2, запис № 388 від 30.12.1962 року. Вищевказане свідоцтво про право власності, в інвентарній справі, що зберігається в архіві бюро, відсутнє. Згідно рішення VIII сесії VII скликання № 9 Солоницівської селищної ради, рішення IX сесії VII скликання № 20 Солоницівської селищної ради вулиця Правди перейменована на вулицю Залізничників. Відомості, щодо перейменування вулиці Хутір Червоний на вулицю Правди в архіві бюро відсутні. Будівництво, виконане до 05.08.1992 року не є самовільним, згідно Наказу № 404 від 09.08.2012 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства- будівлі, які побудована до 5 серпня 1992 року не є самовільними.

У зв`язку з тим, що факт належності житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Гаврилівської селищної Ради депутатів трудящих від 19 березня 1962 року за №17 є фактично безспірним, але з підставі відсутності правовстановлюючого документу на його ім`я та в подальшому на ім`я спадкоємиці ОСОБА_2 , позбавляє ОСОБА_1 позасудовим порядком підтвердити її право на спадщину за заповітом на спадкове майно.

Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 57,8 кв.м., розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 342/2024 від 25.07.2024 року) ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 становить 699161 грн.

Згідно відповіді з Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 була заведена спадкова справа № 661/1987. Спадкоємцем на спадкове майно, згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Євтушенко М.М. 19 лютого 1986 року, зареєстрованого в реєстрі за № 41; дублікат виданий секретарем виконкому Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області Карпенко М.О., зареєстрованого в реєстрі за №01 є ОСОБА_1 . Спадкова справа була видана та зберігається в Харківському обласному державному нотаріальному архіві.

Згідно відповіді з Харківського обласного державного нотаріального архіву, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 . Заведено спадкову справу № 661/1987, 20.02.1988 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною Т.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за реєстровим № 632. Записів про надходження будь-яких інших заяв та відміток в книгах обліку спадкових справ не виявлено.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою» та ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом або за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини» та відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, суд вважає поважними наведені позивачем підстави звернення до суду. Вказані обставини, на думку суду, перешкодили позивачу, як спадкоємцю, оформити право на спадкування через нотаріуса. Відмова позивачу у визнанні права власності в порядку спадкування за заповітом через суд буде непропорційним втручанням у її право на отримання у власність спадкового майна.

При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Враховуючи, що позивач вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але через наявні об`єктивні обставини не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому причини, через які позивачка звернулася до суду за захистом свої прав щодо визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку, суд визнає обґрунтованими.

Таким чином, з метою недопущення порушення спадкових прав позивачки та відповідно відновлення її законних прав як спадкоємця, що відповідатиме верховенству права, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності, в порядку спадкування за заповітом.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 11, 12, 13, 81, 89, 209, 247, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області про визначення права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1», веранда літ. «а1», тамбур літ. «а2» загальною площею 57,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», літня кухня літ. «Д», тамбур літ. «д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», сарай літ. «И», вбиральня літ. «Л», літній душ літ. «М», ворота №1, огорожа №2, хвіртка № 3, огорожа №4, колодязь літ. «К», вигрібна яма №5, що розташовані по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники судового розгляду:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серія та номер НОМЕР_2 , виданий 20.10.2000 року Солоницівським ВМ Дергачівського РВ УМВС України в Харківській області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

Відповідач: Солоницівська селищна рада Харківського району Харківської області, адреса: 62370 вул. Визволителів,6, смт Солоницівка, Харківського району, Харківської області,

Суддя Л. В. Калиновська