Справа № 314/2486/24
Провадження № 2/314/161/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/2486/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" (рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 здійснено зміну найменування з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", далі - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ") через свого представника - адвоката Городніщеву Є.О. звернулось до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 20.12.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено електронний договір № 5245349 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн (п. 1.3. Кредитного договору), строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту (19.01.2022) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених у Розділі 4 цього Договору (п. 1.4. Кредитного договору). ТОВ"АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . В свою чергу, відповідач не виконувала взятих на себе зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 18.04.2023 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", як клієнтом, та позивачем ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" (нині - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ"), як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, за умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за вказаним Кредитним договором.

Отже, до ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" нині - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ") відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 5245349 від 20.12.2021 у розмірі 40900 грн, яка складається із: 20000 грн - сума кредиту, 20900 грн - сума процентів за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача разом з судовими витратами.

Ухвалою суду від 18.06.2024 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також щодо підтвердження факту зарахування 20.12.2021 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", коштів у сумі 20000 грн від ТОВ "АВЕНТУС Україна" ().

01.08.2024 на адресу суду від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на виконання ухвали суду надійшов лист, згідно з яким на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_4 , на яку 20.12.2021 здійснено переказ коштів на суму 20000,00 UAH. Інформація про платника відсутня.

Ухвалою суду від 18.10.2024 відбувся перехід від розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справ в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання.

26.11.2024 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представникавідповідача - адвоката Сніжка В.І. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

09.12.2024 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представникавідповідача - адвоката Сніжка В.І. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2850 грн. Не погоджуючись із обрахунком процентів за користування кредитом, представник відповідача зазначив, що за умовами кредитного договору строк надання кредиту становить 30 днів (п. 1.4. Договору), а оскільки відповідач не зверталась до ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" із заявою щодо пролонгації договору, інші належні та допустимі докази пролонгації кредитного договору № 5245349 від 20.12.2021 матеріали справи не містять, отже, відсотки за користування кредитом мають бути нараховані виключно за 30 днів, відтак нарахування процентів за період після 19.01.2022 є безпідставним. З урахуванням сплачених відповідачем 19.01.2022 8550 грн в рахунок погашення заборгованості по процентах, заборгованість за процентами становить 2850 грн (20000 грн * 1,90% * 30 днів - 8550 грн).

Також у відзиві представник відповідача висловив заперечення щодо витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що вартість заявлених послуг є явно неспівмірною зі складністю справи та витраченим часом, тому просить зменшити розмір цих витрат до 3000 грн).

Також представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн, які просить стягнути з позивача на її користь.

10.12.2024 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представника позивача - адвоката Городніщевої Є.О. надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що кредитний договір № 5245349 від 20.12.2021 укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленням з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію". На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора "М776083", який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли всіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Відповідач, оформлюючи кредитним договір, заходить на Веб-сайт ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ліцензією, фінансовим звітом тощо. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. Таким чином, 20.12.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 5245349 про надання споживчого кредиту.

Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору. Оскільки ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" не є банківському установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунку для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином, підписаний директором ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та скріплений печаткою Товариства.

Враховуючи наведене, представник позивача вважає, що факт укладення правочину та отримання відповідачем коштів у сумі 20000 грн не може бути спростований, а нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору.

Щодо судових витрат представником позивача зазначено, що позивачем документально доведено понесені витрати на правову допомогу, тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

На підставі викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, відмовивши відповідачу в задоволенні заявлених витрат на правничу допомогу.

29.01.2025 на адресу суду в електронній формі з використанням сервісу "Електронний суд" від представника позивача - адвоката Городніщевої Є.О. надійшла заява про зміну найменування позивача з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ".

У судове засідання представник позивача не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову з підстав, що в ньому зазначені.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, при ухвалення рішення просив врахувати заперечення відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України) .

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

За положеннями ст. 12 вищевказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що 20.12.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5245349 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 30 днів (т. 1 а.с. 15-30).

Договір № 5245349 про надання споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом 20.12.2021 10:57:53 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора М776083, відповідно до ч. 6, ч. 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилась і погодилась з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до пункту 2.1. Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Довідкою ТОВ "ФК "Контрактовий дім" підтверджено, що 20.12.2021 о 10:58 годині ТОВ "Авентус Україна" виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало на картку № НОМЕР_1 , номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 20000 грн (т. 1 а.с. 94-96).

За інформацією АТ КБ "ПРИВАТБАНК", наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_4 , на яку 20.12.2021 здійснено переказ коштів на суму 20000,00 UAH.

Доказів того, що банківська картка з відповідним номером ОСОБА_1 не належить, матеріали справи не містять та відповідачем не спростовано.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 20000 грн.

Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (Картка обліку Договору), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за цим договором (т. 1 а.с. 47-71). Згідно з Карткою обліку Договору (розрахунок заборгованості) заборгованість за кредитним договором відповідача становить: 20000 грн - за сумою кредиту, 20900 грн - за процентами за користування кредитом.

Умовами договору № 5245349 про надання споживчого кредиту передбачено нарахування процентів за користування кредитом.

Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у постанові Великої палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 касаційний суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Відповідно до п. 1.5. вказаного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2. Договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3. Договору.

Знижена процентна ставка 1,425 % в день застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4. цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми Лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4. Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Згідно з п. 4.1. вказаного договору строк кредиту може бути продовжено:

- за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку, визначеному п. 4.2. Договору; або

- в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3. Договору.

Пунктом 4.2. вказаного договору визначено порядок продовження строку кредиту за ініціативою Споживача. Зокрема, визначено, що Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем (п. 4.2.2.). Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних способів:

- перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або

- протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Судом встановлено, що 19.01.2022 відповідач здійснила оплату процентів, нарахованих за користування кредитом, у сумі 8550 грн на рахунок Кредитора, не здійснивши при цьому дій щодо повідомлення Кредитора про небажання продовжувати строк користування кредитом, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1.4. та 4.2. договору № 5245349 про надання споживчого кредиту відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 18.02.2022) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

На виконання вимог п. 4.2.3. договору № 5245349 про надання споживчого кредиту відповідач була повідомлена про пролонгацію вказаного договору шляхом направлення текстового повідомлення на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , зазначеного у договорі (т. 1 а.с. 14).

Пунктом 4.3. вказаного договору визначено порядок автопролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2.-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1.)

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1. Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору (п. 4.3.2.).

18.02.2022 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим на підставі п. 4.3. вказаного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Також відповідачеві 19.02.2022 було надіслано повідомлення про автопролонгацію (т. 1 а.с. 84-85).

Усі зазначені дані відображено у Картці обліку договору, що надана до позовної заяви та є належним та допустимим доказом у справі.

Так, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося первісним кредитором з 20.12.2021 до 18.01.2022 за зниженою процентною ставкою 1,425 % в день, заборгованість за які сплачена відповідачем 19.01.2022, у зв`язку з пролонгацією та подальшою автопролонгацією нарахування процентів також здійснювалося з 20.01.2022 по 24.02.2022 та з 01.05.2022 по 19.05.2022 за стандартною процентною ставкою 1,90% в день, тобто у межах нового строку кредиту, визначеного пролонгацією, що було узгоджено сторонами кредитного договору. При цьому, у період з 25.02.2022 по 30.04.2022 нарахування процентів не здійснювалося за ініціативою кредитора.

Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 20900 грн (20000 грн * 1,90% * 55 днів) є доведеним та узгоджується із умовами кредитного договору.

Слід зазначити, що відповідно до п. 10.8. вказаного договору, підписуючи цей Договір, Споживач підтверджує, зокрема, що:

- перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування"; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та розміщена на Веб-сайті;

- він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ "АВЕНТУС Україна", (далі - Правила), що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Таким чином, суд знаходить доведеними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за сумою кредиту - 20000 грн, а також заборгованості за процентами за користування кредитом - 20900 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 цього кодексу.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до договору факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023, укладеного між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" (нині - ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ") та ТОВ "Авентус Україна", позивач набув статусу нового кредитора відповідача за договором № 5245349 про надання споживчого кредиту від 20.12.2021 (т. 1 а.с. 72-82).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судовим розглядом встановлено, що договір № 5245349 про надання споживчого кредиту від 20.12.2021 та договір факторингу № 18.04/23-Ф від 18.04.2023 відповідачем не оспорені, в установленому законом порядку недійсними їх не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягають до виконання.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Отже, з урахуванням відсутності спростування відповідачем презумпції правомірності договору на рівні закону або судового рішення, не можливості учасників цивільних відносин на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), суд приходить до висновку, що за договором факторингу позивач, відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по тілу кредиту та нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами.

Відтак, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Фінтраст КАПІТАЛ" заборгованості за сумою кредиту - 20000 грн, а також заборгованості за процентами за користування кредитом - 20900 грн, отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Крім того, за п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в ч. 1 ст. 62 ЦПК України.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов''зковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17.01.2022 у справі № 756/8241/20.

В обґрунтування витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, позивач надав до суду копію Договору № 28/03-2024 про надання правничої допомоги від 28.03.2024, укладеного між ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ Україна" (нині - ТОВ "ФК "Фінтраст КАПІТАЛ") та адвокатом Городніщевою Є.О.; копію звіту від 28.05.2024 про надання правничої (правової) допомоги згідно Договору № 28/03-2024 від 28.03.2024, відповідно до змісту якого надані наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5245349 між ТОВ "АВЕНТУС Україна" та ОСОБА_1 , складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5245349 між ТОВ "АВЕНТУС Україна" та ОСОБА_1 , подання до Вільнянського районного суду Запорізької області позовної заяви в інтересах клієнта - 10 год., вартість - 10000 грн; копію платіжної інструкції від 28.05.2024 № 5079 щодо сплати за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви до ОСОБА_1 на загальну суму 10000 грн.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлені стороною позивача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, необхідно зменшити.

Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити суму, визначену адвокатом, з 10000 грн до 3000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в такому розмірі не є підтвердженими і неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді саме у визначеному адвокатом позивача розмірі. При цьому суд вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Враховуючи заперечення представника відповідача проти розміру витрат на правову допомогу, сплачених ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", суд приходить до висновку про те, що стороною позивача не доведено, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності, отже, у цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором № 5245349 від 20.12.2021 у сумі 40900 грн, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту - 20000 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 20900 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

08.04.2025