ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/4225/25
провадження № 2/753/5484/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

"05" березня 2025 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднане господарство залізничного транспорту» про визнання трудових відносин припиненими

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднане господарство залізничного транспорту» про визнання трудових відносин припиненими.

Вказаний позов сформовано через систему «Електронний суд».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А.

Суддя, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам стст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання, у якому він прохає суд звільнити його від сплати судового збору за подання даного позову до суду. Підставою для звільнення зазначає про те, що він та його дружина є внутрішньо переміщеними особами, які втратили житло, роботу, соціальні зв`язки, а також є пенсіонерами, які отримують не високу пенсію, яка майже повністю витрачається за оренду житла та комунальних послуг.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від судового збору, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору позивач повинен не лише навести обставини, які свідчать про його незадовільне (скрутне) матеріальне становище, але й подати до суду відповідні докази.

На обґрунтування заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору позивачем, у якості доказів надано копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3002-500631065 від 23.05.2022 на ім`я ОСОБА_1 .

Водночас, вищевказані посвідчення та довідка, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки не свідчать про скрутне матеріальне становище останнього. Окрім того, вказані документи не свідчать про відсутність у ОСОБА_1 будь-якого рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо.

Інші надані позивачем докази не містять даних, які б свідчили про наявність достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення у справі «Шишков проти Росії» від 20 лютого 2014 року).

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про його скрутний майновий стан, що слугує відсутністю у нього можливості для сплати судового збору за подання даного позову до суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оплата судового збору за подання до суду позовної заяви здійснюється у розмірах визначених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 4 якого, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.). А за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211,20 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (15 140,00 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з немайновою вимогою про визнання трудових відносин з ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» припиненими, а відтак сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 1 211,20 грн.

Окрім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, проте, після виходу на пенсію, з 22.11.2018 він продовжував працювати в ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» на посаді «крановщика», яке розташоване в м. Сєверодонецьк Луганської обл. Станом на сьогодні м. Сєверодонецьк Луганської обл. є тимчасово окупованою територією Російської Федерації, а відтак продовжувати свою трудову діяльність на підприємстві позивач не може. Так, на сайті «Опендатабот» міститься інформація про ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту», яке станом на сьогодні має юридичну адресу місця розташування у м. Києві по вул. Олександра Довженка, 18. 30.01.2025 на вказану адресу відповідача, позивачем за допомогою поштового відправлення «Укрпошта» була скерована заява про звільнення, яка врученою відповідачу не була та повернулась за зворотньою адресою позивачу з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи те, що позивач можливості розірвати трудові відносини з відповідачем немає, він був змушений звернутись з даним позовом до суду та прохає визнати трудові відносини з ТОВ «Об`єднане господарство залізничного транспорту» припиненими на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Водночас, суд зауважує, що позивачем не чітко викладено позовні вимоги, зокрема останнім не зазначено з якого числа, місяця та року він хоче припинити трудові відносини з відповідачем, а відтак задля дотримання вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачу слід уточнити зміст позовних вимог.

Крім того, частиною 1 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. А згідно частини 7 статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд», однак останнім не дотримано вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України, оскільки не надано доказів надсилання позовної заяви та доданих до неї копій усіх документів відповідачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. А згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач звертаючись з даним позовом саме до Дарницького районного суду м. Києва надав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3002- з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, вказана довідка видана станом на 23.05.2022, а відтак не може свідчити про те, що позивач станом на день звернення з даним позовом до суду - 28.02.2025, проживає та перебуває на обліку за цією ж адресою.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява не може бути прийнята до провадження і позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків, а саме шляхом направлення до Дарницького районного суду м. Києва: уточненої позовної заяви з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України, зокрема зазначити з якого числа, місяця та року він хоче припинити трудові відносини з відповідачем; документу, що підтверджує сплату ним судового збору у повній мірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме за заявлену вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн.; докази надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів відповідачу; довідку внутрішньо переміщеної особи станом на 2025 рік.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись стст. 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднане господарство залізничного транспорту» про визнання трудових відносин припиненими залишити без руху, надавши позивачу строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.