Справа № 697/235/25
Провадження № 2/697/396/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі по тексту ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ) звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання кредиту за № 711465528 від 10.03.2020 у розмірі 22388,30 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 10.03.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №711465528 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 25000,00 грн. 10.04.2020 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідач уклали додаткову угоду про зміну умов Договору №711465528 від 10.03.2020, відповідно до якої Сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору на 14 днів.

28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019.

28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023 ТОВ «Манівео» та ТОВ Таліон Плюс» уклали додаткові угоди, згідно яких строк дії договору факторингу продовжено відповідно до 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022, 31.12.2023, 31.12.2024.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 100 від 22.09.2020 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 22388,30 грн.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу №05/0820-01 право вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №14/06/2024 від 14.06.2024 року було відступлено на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Відповідно до реєстру боржників від 14.06.2024 року за вказаним договором до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 22388,30 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Ухвалою суду від 29.01.2025 справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач повідомлялася судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано через засоби поштового зв`язку відзив на позовну заяву.

У наданому відзиві представник відповідача посилалася на позиції Верховного суду та на те, що правовідносини за кредитним договором виникли 10.03.2020, тобто значно пізніше, ніж укладений договір факторингу між ТОВ «Таліон плюс», отже на час укладення цього договору було відсутнє право вимоги до Відповідача за кредитним договором. Тому не могло бути відступлення права вимоги за кредитним договором, оскільки у самого кредитора було відсутнє право грошової вимоги. У справ також відсутні належні та допустимі докази передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача. Позивачем не надано підтвердження сплати первісному кредитору коштів за Договором факторингу. Кредитний договір, договора факторингу, реєстр боржників, розрахунок заборгованості відповідач вважає неналежними доказами, оскільки докази доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача, але не підтверджують прав вимоги кредиторів. Реєстр права вимоги не є документом, що підтверджує факт передачі кредитних коштів. Розрахунок заборгованості не містить жодного підтвердження господарської операції, по ньому неможливо вирахувати, коли заборгованість була переведена в прострочену і який порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони нараховані. Наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Тому позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Суму коштів, за надання правової допомоги, що заявлена позивачем, є завищеною, неспівмірною зі складністю справи та підлягає зменшенню. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

В позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, свою позицію висловили у відзиві на позов.

Суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, оскільки заяв про відкладення судових засідань, інших клопотань з процесуальних питань від них не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив, що 10.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №711465528 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 25000,00 грн. строком на 112 днів зі сплатою процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Також узгоджено графік платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору (а.с.30-34).

Додатковою угодою від 10.04.2020 сторони продовжили строк дії договору №711465528 від 10.03.2020 на наступні 14 днів ( а.с.35).

Також встановлено, що згідно платіжного доручення від 10.03.2020 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувала на картку № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 , 25000,00 грн (а.с. 69)

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Так, на підтвердження існування договірних відносин між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем, позивачем по справі було надано кредитний договір № 711465528 від 10.03.2020. Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2Х28НН5Е о 22:52:01 год 10.03.2020.

Відповідач та її представник у відзиві також не заперечують щодо підписання кредитного договору ОСОБА_1 на умовах та спосіб, визначених кредитним договором.

Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідачем не заперечується, та підтверджується доказами, що відповідачу ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 було перераховано первісним кредитором 25000,00 грн.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Встановлено, що 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Додатковою угодою №19 від 28.11.2019 строк дії договору було продовжено до 31.12.2020. Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 строк дії договору було продовжено до 31.12.2021 та договір факторингу від 28.11.2018 року викладено в новій редакції. Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 строк дії договору було продовжено до 31.12.2022. Додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 строк дії договору було продовжено до 31.12.2023. Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 строк дії договору було продовжено до 31.12.2024.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №100 від 22.09.2022 року до Договору факторингу від 28.11.2018 року (у редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ "Таліон Плюс" отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22388,08 грн.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Додатковими угодами № 2, 3 від 03.08.2021 та 30.12.2022 строк дії договору було продовжено відповідно до 31.12.2022 та 30.12.2024.

Відповідно до реєстру прав вимог № 11 від 31.08.2023 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 22388,08 грн.

14.06.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №14/06/24, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору № 711465528 від 10.03.2020 перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Таким чином, як вбачається зі встановлених обставин, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набув статусу кредитора ОСОБА_1 за кредитним договором № 711465528 від 10.03.2020, укладеним останньою з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки право грошової вимоги від якого перейшло спочатку до ТОВ «Таліон Плюс», потім до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і вже на підставі Договору факторингу №14/06/24 перейшло до позивача.

Доводи сторони відповідача про відсутність права вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на час укладення договору факторингу із ТОВ «Таліон плюс» і у зв`язку з цим неможливість переходу права вимоги до останнього за кредитним договором № 711465528 від 10.03.2020 є необгрунтованими, оскільки Додатковими угодами між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» строк дії договору факторингу було продовжено до 31.12.2024 включно. При цьому умовами договору факторингу, з урахуванням додаткових угод визначено, що право вимоги за цим договором є всі права Клієнта за кредитними договорами, в т.ч. права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Як визначено у ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач та її представник не довели та не надали доказів про те, що договір факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» чи окремі його умови є недійсними.

Посилання сторони відповідача на постанови Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17, від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 № 334/6972/17, від 20.12.2021 № 911/3185/20 є необгрунтоване, оскільки правовідносини у цих справах не є релевантними тим, які встановлені у даній справі. Крім того, у справі, що розглядається, первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» визначили предметом договору права вимоги по кредитних договорах, договори факторингу не визнані недійсними, а тому підстав визнавати договора факторингу чи їх умов недійсними немає.

Ненадання доказів про сплату суми, визначеної сторонами договорів факторингу не є підставою для відмови у позові, оскільки предметом доказування у справі є укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, наявність права вимоги у позивача до відповідача за цим кредитним договором та сума вимоги.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач користувалася кредитними коштами, також нею здійснювалося часткове погашення заборгованості за кредитом, що нею також не оспорюється. Водночас, заперечуючи правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач та її представник свого розрахунку заборгованості не надали, клопотань про витребування доказів, проведення судової експертизи з дослідження документів фінансово-кредитних операцій не заявили, доказів, які б підтверджували погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 711465528 від 10.03.2020 не подали.

Інші доводи представника відповідача висновки суду не змінюють.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вимог позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Така сума судового збору була сплачена позивачем з огляду на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскілки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 17/06/24-02 про надання правової допомоги від 17.06.2024 укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро "Тараненко та партнери" та додатки до нього, додаткову угоду до нього, Акт прийому-передачі наданих послуг.

Суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, часткове задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. 12, 76-81, 89,141,223, 258,259,263-265,273,274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №711465528 від 10.03.2020 в розмірі 22388 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір в сумі 2422,40 та витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», , адреса: м.Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літ.А, офіс 10.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий Л . О . Колісник