Пр.№6/756/52/25
У Х В А Л А

01 квітня 2025 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.

за участю

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розстрочку виконання судового рішення, мотивуючи цю вимогу наступним.

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа №756/19200/21 за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку. Рішенням від 06.10.2023 р., у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.11.2024 р. апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги повністю задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача у справі: відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території станом на 01 вересня 2021 рік за період з 01 квітня 2018 року по 30 серпня 2021 року в розмірі 202 638 грн 36 коп. та стягнення індексу інфляції в розмірі 49 735 грн 17 коп. - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 785 грн 60 коп. - судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 5 678 грн 40 коп. Всього на загальну суму-261 837 грн.53 коп.

Посилаючись на вимоги ст.435 ЦПК України, зазначила, що існують обставини, які унеможливлюють виконання рішення. До таких обставин нею віднесено те, що заявниця зареєстрована Фізичною особою-підприємцем (страховим посередником). Зазначений вид діяльності Заявника вже багато років є єдиним доходом, інших доходів вонп не отримує. Середній місячний дохід Заявника становить орієнтовно від 36 000,00 до 37 000,00 гривень. Заявник зі своїми дітьми проживає у АДРЕСА_1 . Запозичивши кошти у розмірі 17 200 доларів США, заявниця викупила на електронних торгах 23.04.2024 квартиру, в якій разом з родиною проживає з 2000 року Крім того на утриманні у заявниці є людина похилого віку - мати.

Ці обставини, на думку заявниці, підтверджують її неможливість виконати рішення суду одразу, у зв`язку з чим просить розстрочити виконання рішення суду на 1 (один) рік з дня ухвалення Київським апеляційним судом постанови від 27.11.2024 р.

Від представника стягувача надійшли пояснення, в яких він заперечує щодо цієї заяви, посилаючись на те, що на підставі рішення НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 25.02.2022 розпочато процедуру ліквідації Банку строком на три роки, тобто до 24.02.2025. В даний час Державі належить 99,772644% акцій Банку і кошти, які будуть отримані від продажу майна Банку, в тому числі стягнуті за судовим рішенням, поповнюють Державний бюджет України і надають можливість погасити кредиторські вимоги, а тому стягнення з відповідача заборгованості є одним з заходів для повернення дебіторської заборгованості банку. Також зазначив, що заявницею не зазначено доводів, які б вказували на винятковість випадку і ускладнення виконання рішення суду.

Заявниця в судовому засіданні просила розглянути заяву по суті, зазначивши, що на момент її вирішення всі суми коштів, визначені судовим рішення стягнуті в примусовому порядку приватним виконавцем.

Представник стягувача до суду не з`явився, суд ухвалив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Дана норма пов`язує можливість розстрочення чи відстрочення виконання рішення, зокрема, у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Суд у вирішенні цих питань враховує те, що обставини, за яких виконання рішення неможливе, повинні існувати насправді, в реальності, та безпосередньо перешкоджати його виконанню в строки, в обсязі та в порядку, визначені у рішенні.

Суд оцінює докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у кожній конкретній справі з врахуванням всіх особливостей ситуації, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.

При розгляді заяв щодо відстрочки чи розстрочки виконання рішення суд виходить із міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником.

Розстрочка/відстрочення виконання рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Конституційний Суд України зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, у п. 37 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні. Заяви сторін про вчинення судом таких же дій при виконанні рішення суду за наявності для цього підстав розглядаються в порядку, встановленому ст. 373 ЦПК (ст. 435 ЦПК в редакції Закону України від 03.10.2017), за результатами вирішення яких постановляється ухвала.

Згідно з ч. 1ст. 435 ЦПК за заявою сторони суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч. ч. 3- 4 ст. 435 ЦПК підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 зазначено, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом встановлено, що з заявою по розстрочку виконання рішення суду заявниця звернулась 21.01.2025.

29.01.2025 представник стягувача звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих документів, які ним були отримані 21.02.2025.

Розгляд заяви було призначено вперше на 06.03.2025.

11.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Фесик М.О. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, а 19.03.2025 - виконавчі провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1

20.03.2025 всі виконавчі провадження завершені у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Отже, під час вирішення питання про розстрочку виконання рішення суду, воно виконане в примусовому порядку приватним виконавцем в повному обсязі.

З зазначених вище підстав, суд вважає правильним у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення відмовити.

Керуючись ст.435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.М.Майбоженко