ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2267/24 Головуючий суддя І інстанції Алтухова О. Ю.
Провадження № 22-ц/818/626/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року, у справі № 645/2267/24, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс»» (далі ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.08.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 3101016 про надання споживчого кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану в АТ «А-Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими директора ТОВ «Лінеура Україна», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/.

28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір факторингу №28/06/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників.

Вказувало, що всупереч умовам договору, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань заборгованість за кредитним договором станом на 28.06.2023 становить 41939,40 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за кредитом та 35939,40 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

На підставі вищевикладеного, ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за договором № 3101016 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.08.2022 станом на 28.06.2023 у розмірі 41939,40 грн, яка складається з: 6000 грн заборгованість за кредитом та 35939,40 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №3101016 від 13.08.2022 року у сумі 41939,40 грн, яка складається з: 6000,00 грн - заборгованості за кредитом; 35939,40 грн - заборгованості за нарахованими процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що судом помилково враховано твердження позивача про укладення кредитного договору в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», проте не досліджено, яким чином відповідачу була надана пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. Товариством не надано доказів ідентифікації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Лінеура України» при вході в особистий кабінет, отримання одноразового ідентифікатора та його використання для підписання оспорюваного кредитного правочину. Окрім того, скаржник заперечує сам факт отримання коштів в кредит.

Суд першої інстанції в основу поклав надані позивачем електронний договір від 13.08.2022, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення вартості кредиту, які начебто підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Х 191, а також надані позивачем відскановані правила надання коштів у позику від 14.06.2021, засвідчені первісним кредитором ТОВ «Лінеура України», які взагалі не підписані ні власноручним, ні електронним підписом відповідача, а тому нема ніяких підставів вважати що апелянт відповідачка ознайомилася з цими правилами. Посилається на правовий висновок Верховногос уду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Зазначає, що стягненю підлягає фактично отримана відповідачкою грошова сума у розмірі 6000,00 грн.

Вказує, що вона не приймала участі у судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання, справу було розглянуто за участі адвоката Литвиненка В.Л. та цим обґрунтовує свою скаргу з приводу строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Звертає увагу, що суд помилково посилався у рішення на Закон України «Про електронний цифровий підпис», який втратив чинність 07.11.2018.

У письмових поясненнях по справі, які за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу представник позивача Руденко К.В. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2024р. по справі № 645/2267/24 без задоволення, а рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2024р. по справі № 645/2267/24 без змін. Стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. за подання пояснень по апеляційній скарзі. Процесуальні документи направляти ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за адресою: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, або на електронну адресу: .

Вказав, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору, перераховується на платіжну карту Відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті НОМЕР_1 відома тільки Відповідачу. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме Відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону Відповідача, в тому числі співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. АТ "А-БАНК" надав на виконання ухвали суду першої інстанції документи, що підтверджують належність платіжної картки № НОМЕР_1 Відповідачу, а також зарахування суми кредиту у розмірі 6000,00 грн 13.08.2022 року о 19 год. 53 хв., тобто після підписання Кредитного договору 13.08.2022 року о 19:52:03 год. електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Відповідач, перед укладенням Кредитного договору, верифікував свою платіжну картку та підтвердив, що саме на неї має бути зарахована сума кредиту, в тому числі підписанням Кредитного договору.

Зазначив, що за складання та подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.08.2024р. по справі № 645/2267/24, просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., документи, що підтверджують витрати на правову

допомогу будуть надані до суду протягом 5 днів після винесення постанови.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Судом було встановлено, що 13.08.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (торгова марка «Credit7») та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3101016.

Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими директора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» наказом №67-ОД від 14.06.2021 року (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/.

Окрім того, разом з підписанням договору № 3101016 ОСОБА_1 підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до вказаного договору) (а.с. 12).

Також, 13.08.2022 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту де вона підтвердила: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором; отримання інформації про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про моє право на звернення до Національного банку України у разі недотримання таких вимог кредитодавцем та/або колекторською компанією, а також про право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі врегулювання простроченої заборгованості; отримання повідомлення про передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб, персональні дані яких передані кредитодавцю.

Відповідно до п. 9.7. кредитного договору, електронний підпис кредитодавця створюється на договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відтиску печатки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в ІТС ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА / зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

ОСОБА_1 , відповідно до умов кредитного договору, п.п. 6.1.17, 6.1.18 правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняла пропозицію укласти кредитний договір та підписала кредитний договір №3101016 13.08.2022 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «X191» (підписано: 13.08.2022 о 19:52:03).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21)

Частинами 1, 2 статті 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом також було встановлено, що договір підписаний відповідачем, містить його персональні дані, проте у ній відсутні дані, яку саме платіжну картку виявив бажання оформити відповідач, розмір кредитного ліміту, тобто позивач не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження укладення сторонами кредитного договору, з тими істотними умовами, посилання на які міститься у позовній заяві позивач зокрема, щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом та строку повернення кредиту.

Суд правильно та відповідно до загальних принципів цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), що також відповідає правовим висновкам, які були висловлені у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, вказав, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отже, наданий позивачем електронний договір від 13.08.2022, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення вартості кредиту, які начебто підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора Х 191, а також надані позивачем відскановані правила надання коштів у позику від 14.06.2021, засвідчені первісним кредитором ТОВ «Лінеура України», які взагалі не підписані ні власноручним, ні електронним підписом відповідача, а тому нема ніяких підстав вважати що апелянт відповідачка ознайомилася з цими правилами, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані, а також ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

До позовної заяви банком надано Паспорт споживчого кредиту в якому вказана інформація з основних умов кредитування, підписаний відповідачем.

Разом з тим, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, який колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує у даній справі, яка є аналогічною за обставинами у цьому питанні.

Отже, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за договором.

Суд першої інстанції помилився з висновком, що паспорт споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення з умовами кредитування та їх погодження, не приймаються до уваги судової колегії, оскільки постановою Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 відступлено від висновків викладених у ряді постанов Верховного Суду.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Посилання позивача на те, що конкретні умови кредитування, в тому числі розмір процентів, визначаються Умовами та Правилами надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки зазначені Умови не містять підпису відповідача, доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме з цими Умовами ознайомився, погодився і мав на увазі відповідач, підписуючи договір, позивачем не надано.

Саме така правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду України, зокрема: від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15; від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, де вказано про те, що Умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Отже, позивач не виконав свій процесуальний обов`язок та не довів умови договору, на яких був укладений договір кредиту. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України доказове значення має лише визнання обставин справи його учасником, внаслідок чого вони не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Щодо розміру заборгованості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доводи скарги про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів про те, що кредитний договір був підписаний відповідачем та про розмір заборгованості знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, вони спростовують висновки суду першої інстанції.

Разом з тим, відповідачка у скарзі визнала основний борг у розмірі 6000,00 грн. та просила у решті вимог на суму 35939,40 грн. - відмовити.

З вищевказаних підстав колегія суддів вважає, що дійсно позивач не довів підписання та укладання кредитного договору на умовах які вказані у договорі, а.с.9-11, а тому позов підлягає частковому задоволенню в межах визнаного відповідачкою основного боргу, а в іншій частині позову слід відмовити, за недоведеністю заявлених підстав.

Доводи позивача про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, - належними і допустимими доказами також не підтверджені.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 35939,40 грн., а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 6000,00 грн.

З приводу вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду з позовом, сплатило 2422,40 грн судового збору (а.с.1).

Позовні вимоги задоволено на 14,30 %.

Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» задоволено на 14,302%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 346 грн 40 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс».

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково на 85,70%, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3113 грн 99 підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» на користь ОСОБА_1 .

Згідно ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 2767 грн 59 коп (3113,99-346,40).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2024 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» суму заборгованості за кредитним договором №3101016 від 13.08.2022 року у сумі 6000,00 грн.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанасова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у іншій частині - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2767 грн.59 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 08 квітня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді Ю.М.Мальований.

Н.П. Пилипчук.