Провадження №2/463/772/25
УХВАЛА

/про відмову у задоволенні клопотання/

08 квітня 2025 року місто Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі: головуючої судді Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павловського Андрія Володимировича про призначення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та ОСББ «Кривчицька дорога 8а», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

з участю представників сторін: позивача ОСОБА_4 та відповідача адвоката Павловського А.В.,

встановив:

позивач звернувся до суду із позовною заявою, якою просить ухвалити рішення та зобов`язати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0308 га на АДРЕСА_1 .

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Павловський А.В. заявив клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання чи позбавлені права на вільний та безперешкодний доступ до своїх помешкань мешканці прилеглих будинків і яких саме будинків через наявність огорожі, воріт, зарядної станції, що знаходяться на земельній ділянці площею 0,0308 га, яка позначена в акті обстеження від 06.07.2023 № 276 за № 2. Клопотання мотивує тим, що проведення такої експертизи необхідне для з`ясування питання чи порушуються права мешканців прилеглих будинків на безперешкодний доступ до своїх помешкань. Просить клопотання задовольнити.

Представник позивача Гордєєва О.В. проти задоволення клопотання заперечила, вважає, що поставлені на вирішення експерту питання не стосуються предмету та підстав позову.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, про день та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши клопотання, суд приходить до висновку, що таке не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

У відповідності до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

За змістом частини першої та другої статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частин третя статті 13 ЦПК України).

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Іншими словами, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» вказано, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Виходячи з обставин даної справи, предметом в даній справі є звільнення відповідачами відповідної самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом демонтажу автопарковки, станції зарядки електромобілів, металевої огорожі та воріт..

Разом з тим, за змістом ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта, який є одним із доказів, може бути підготовлений в тому числі на замовлення учасника справи і відповідач не був позбавлений можливості замовити проведення відповідної експертизи, на підтвердження вартості матеріальних збитків.

По факту, звертаючись до суду з даним клопотанням представник відповідача намагається перекласти на суд обов`язки щодо збирання доказів, що суперечить завданням цивільного судочинства та є підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони відповідача.

Окрім цього, суд погоджується з доводами позивача про те, що основними підставами позову є самовільне зайняття земельної ділянки в межах червоних ліній та порушення містобудівної документації, що порушує права позивача як власника земельної ділянки, і відповідь на питання яке ставить відповідач не вирішить відновлення порушеного права позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 53, 102, 103, 274, 260, 279 ЦПК України, суд ,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Павловського Андрія Володимировича про призначення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 та ОСББ «Кривчицька дорога 8а», про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Ціпивко