Справа № 211/7765/24
Провадження № 2/211/640/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді: Ткаченко С.В.

при секретарі: Бірж Д.В.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, вказавши, що вона із ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Під час проживання однією сім`єю в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Фактичні шлюбні відносини з відповідачем розірвані.

У зв`язку із тим, що вона здійснює догляд за дитиною, вона не має змоги працювати , її матеріальне становище є скрутним, тому потребує матеріальної допомоги відповідача. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь та утримання у розмірі 1 / 4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трьох років.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України, клопотання про відкладення справи не подавав, відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 , який мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4 копія свідоцтва про народження дитини, а.с. 5 - копія акту про фактичне проживання особи (осіб) в житловому приміщенні від 11.12.2024 року ).

Як вбачається з позовної заяви сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, які між ними були розірвані.

Позивач ОСОБА_1 , зазначає матеріальних труднощів, оскільки не працює та перебуває у декретній відпустці до досягнення сином трьох років, потребує матеріальної допомоги відповідача.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з ч. ч. 8-10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, як це передбачено ч. 4ст. 15 СК України.

Крім того, згідно з ч. 5ст. 49 СК України, дружині-матері мають бути створені у сім`ї умови для поєднання материнства із здійсненням нею інших прав та обов`язків.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, якщо жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-4 ст.84 та ст. 86, 88 Сімейного Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 712/4702/19 (61-929 св20), право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

З вказаних вище норм права слідує, що позивач має право на утримання.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач доводів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці суду не надав, є молодою працездатною особою, тому спроможній платити аліменти на утримання ОСОБА_1 яка проживає зі спільною з дитиною, і враховуючи відсутність в неї самостійного доходу, ОСОБА_2 має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті.

З вказаних міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб ОСОБА_1 , можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на її утримання до досягнення сином трьох років у розмірі 1 / 4 частини від доходу відповідача.

Згідно статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Датою подачі позову є 16.12.2024 року.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред`явлення даного позову з відповідача на користь та утримання позивача аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.

Судові витрати по справі суд відносить на рахунок держави, оскільки позивач та відповідач від сплати судового збору звільнені відповідно до вимог закону, а саме як позивач у справах про стягнення аліментів та відповідач як військовослужбовець.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141,258- 259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровсьої області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь та на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (включно), починаючи стягнення з 16.12.2024 року.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст.430 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко