Справа № 288/2182/23
Провадження № 2/288/17/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

з участю секретаря судових засідань Корнієнко Т.М.,

первісного позивача /відповідача за зустрічним позовом/ ОСОБА_1 ,

представника первісного позивача /відповідача за зустрічним позовом/ - ОСОБА_2 ,

первісного відповідача /позивача за зустрічним позовом/ ОСОБА_3 ,

представника первісного відповідача /позивача за зустрічним позовом/ - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач за первісним позовом) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі Відповідач за первісним позовом) поділ майна подружжя, в якому вказує, що 19.09.1998 року Позивач уклала шлюб з Відповідачем, який зареєстрували у виконавчому комітеті Красногорівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з Позивачем і перебуває на повному її утриманні.

З ОСОБА_3 на підставі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області у справі № 288/1210/22 про задоволення частково позовної заяви про зміну розміру та способу стягнення аліментів та постанови «Про зміну (доповнення) реєстраційних даних» від 27.09.2022 року ВП №67331095 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Також від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований разом з Заявником ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовим та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час шлюбні стосунки між сторонами розірвано.

Позивач повідомляє, що сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна.

Позивач повідомляє суд, що в період перебування у шлюбі Позивачем і Відповідачем було набуте спільне сумісне рухоме та майно, яке підлягало реєстрації:

- транспортний засіб - AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий седан-В, VIN-number: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., сірого кольору, який зареєстрований за домовленістю між Сторонами за ОСОБА_3 , дата реєстрації транспортного засобу 13.03.2012 - серія НОМЕР_3 .

У відповідності до висновку про вартість майна наданого ТОВ «Галтекс Плюс» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданий ФДМУ від 22.08.2022 року, строк дії до 22.08.2025 року) в особі директора Боброва Дмитра Юрійовича, який діє на підставі Статуту, виконано незалежну оцінку з метою визначення ринкової вартості об`єкта замовлення, було складено висновок щодо визначення вартості даного автомобілю у розмірі 72 800,00 (сімдесят дві тисячі вісімсот) гривень 00 коп.

-транспортний засіб - трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1979, заводський номер НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 4940 см. куб. який зареєстрований за домовленістю між Сторонами за Відповідачем, реєстрація транспортного засобу серія НОМЕР_7 .

У відповідності до висновку про вартість майна наданого ТОВ «Галтекс Плюс» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданий ФДМУ від 22.08.2022 року, строк дії до 22.08.2025 року) виконано незалежну оцінку з метою визначення ринкової вартості об`єкта замовлення, та складено висновок щодо визначення вартості даного транспортного засобу у розмірі 65400,00 (шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

- нерухоме майно (квартира) АДРЕСА_2 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, загальною площею - 57,10 кв. м (п`ятдесят сім і десять сотих) кв,м., жила площа 39,40 кв.м. (тридцять дев`ять і сорок сотих) кв.м.

У відповідності до висновку про вартість майна наданого ТОВ «Галтекс Плюс» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданий ФДМУ від 22.08.2022 року, строк дії до 22.08.2025 року) виконано незалежну оцінку з метою визначення ринкової вартості об`єкта замовлення, та складено висновок щодо визначення вартості даного об`єкту оцінки складає 1684300 (один мільйон шістсот вісімдесят чотири тисячі триста гривень), у тому числі частка власності якої є у Відповідача - 842150 (вісімсот сорок дві тисячі сто п`ятдесят) гривень 00 коп.

- нерухоме майно (жилий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка), що знаходяться в АДРЕСА_3 зареєстрована в Бердичівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 24 під реєстровим номером 1894, житловий будинок цегляний, жилою площею 57,1 кв.м. (п`ятдесят сім і десять сотих) кв.м., загальна площа будинку 74,5 кв.м. (сімдесят чотири і п`ятдесят сотих) кв.м. До будинку примикають господарчі будівлі: сарай на плані під л.б., сарай під л.в., погріб п/д..

У відповідності до висновку про вартість майна наданого ТОВ «Галтекс Плюс» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданий ФДМУ від 22.08.2022 року, строк дії до 22.08.2025 року) виконано незалежну оцінку з метою визначення ринкової вартості об`єкта замовлення, та складено висновок щодо визначення вартості даного об`єкту у розмірі 367 400 (триста шістдесят сім тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Також, сторонами було придбане у шлюбі певне рухоме майно, а саме:

1. Плуг до трактора, придбаний у 2011 році, який Позивач оцінює в 10 000 (десять

тисяч) гривень;

2. Культиватор до трактора, придбаний у 2011 році - 12 000 (дванадцять тисяч) гривень;

3. Косилка сигментна до трактора, придбана у 2012 році - 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень;

4. Гребка «Сонечко» до трактора, придбана у 2015 році - 8500 (вісім тисяч п`ятсот)гривень;

5. Причіп до трактора саморобний, одноосний, придбаний у 2016 році 12000 (дванадцять тисяч) гривень;

6. Причіп до мотоблока чотириколісний саморобний - 2000 (дві тисячі) гривень;

7. Причіп до машини (саморобний, одноосний) - орієнтовна вартість 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень;

8. Сівалка до мотоблока, придбана у 2019 році - 9000 (дев`ять тисяч) гривень;

9. Мотоблок, придбаний у 2018 році - 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень;

10. Нарізач рядків до трактора саморобний - орієнтовна вартість 4500 (чотири тисячі п`ятсот);

11. Оприскувач до трактора, придбаний у 2021 році - 20000 (двадцять тисяч) гривень;

12. Сівалка до трактора кукурудзяна придбана у 2023 році - 7000 (сім тисяч) гривень;

13. Січкарня саморобна 2011 року, - орієнтовна вартість 3000 (три тисячі) гривень;

14. Кормоподрібнювач саморобний 2010 року - 3000 (три тисячі) гривень;

15. Велика рогата худоба (надалі ВРХ) - корова, 2013 року народження, вартість якої на час звернення до суду - 27000 (двадцять сім тисяч) гривень.

Враховуючи факт перебування у шлюбних стосунках, Позивач та Відповідач набули право спільної сумісної власності на спірне майно, яке вищеперелічене.

Одночасно, Сторони набули право на рівну частку в такому майні.

На підставі вищевикладеного, Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить:

2. Визнати спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача:

транспортний засіб AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, VIN-number: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., сірого кольору;

трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський;

нерухоме майно (жилий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка), що знаходяться в АДРЕСА_3 зареєстрована в Бердичівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 24 під реєстровим номером 1894, житловий будинок цегляний,

жилою площею 57,1 кв.м. (п`ятдесят сім і десять сотих);

нерухоме майно (квартира) АДРЕСА_2 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, загальною площею - 57,10 кв. м (п`ятдесят сім і десять сотих) кв,м., жила площа 39,40 кв.м. (тридцять дев`ять і сорок сотих).

3. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3 транспортний засіб AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, VIN-number: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., сірого кольору, який був зареєстрований на ОСОБА_3 .

4.Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію в розмірі 36400,00 (тридцять шість тисяч чотириста) гривень замість її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, VIN-number: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., сірого кольору.

5. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3 трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський номер НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна - 4940 см. Куб., який був зареєстрований на ОСОБА_3 .

6. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію в розмірі 32700,00 (тридцять дві тисячі сімсот) гривень замість її частки у праві спільної сумісної власності на трактор колісний, реєстраційний номер 05701 АМ, марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський номер НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна - 4940 см. Куб.

7. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3 нерухоме майно (жилий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка), що знаходяться в АДРЕСА_3 зареєстрована в Бердичівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 24 під реєстровим номером 1894, житловий будинок цегляний, жилою площею 57,1 кв.м. (п`ятдесят сім і десять сотих) кв.м., загальна площа будинку 74,5 кв.м. (сімдесят чотири і п`ятдесят сотих) кв.м.

8. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію в розмірі 183700,00 (сто вісімдесят три тисячі сімсот) гривень замість її частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (жилий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка), що знаходяться в АДРЕСА_3 зареєстрована в Бердичівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 24 під реєстровим номером 1894, житловий будинок цегляний, жилою площею 57,1 кв.м. (п`ятдесят сім і десять сотих) кв.м., загальна площа будинку 74,5 кв.м. (сімдесят чотири і п`ятдесят сотих) кв.м.

9. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_3 нерухоме майно (квартира) АДРЕСА_2 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, загальною площею - 57,10 кв. м (п`ятдесят сім і десять сотих) кв,м., жила площа 39,40 кв.м. (тридцять дев`ять і сорок сотих) кв.м, посвідченого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності па об`єкти нерухомого майна та копією Договору купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2003 року серія ВАО № 419985.

10. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) грошову компенсацію в розмірі 421075,00 ( чотириста двадцять одну тисячу сімдесят п`ять) гривень замість її частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартира) АДРЕСА_2 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, загальною площею - 57,10 кв. м (п`ятдесят сім і десять сотих) кв,м., жила площа 39,40 кв.м. (тридцять дев`ять і сорок сотих) кв.м, посвідченого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та копією Договору купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2003 року серія ВАО № 419985.

11. В порядку поділу майна виділити у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) придбане у шлюбі майно :

1. Плуг до трактора, придбаний у 2011 році, який Позивач оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень;

2. Культиватор до трактора, придбаний у 2011 році - 12000 (дванадцять тисяч) гривень;

3. Гребка «Сонечко» до трактора, придбана у 2015 році - 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

4. Причіп до трактора саморобний, одноосний, придбаний у 2016 році 12000 (дванадцять тисяч) гривень;

5. Кормоподрібнювач саморобний 2010 року - 3000 (три тисячі) гривень;

6. Велику рогату худобу - корову, 2013 року народження - 27 000 (двадцять сім тисяч)гривень.

12. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

ОСОБА_3 (далі - Позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач за зустрічним позовом) про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя. /т. 1 а.с.121-123/

В поданому зустрічному позові вказує, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначає перелік майна, яке вважає спільним, як таке, що придбане в період шлюбу, однак з даним висновком повністю погодитися не може.

Незважаючи на те, що шлюб між сторонами розірвано за рішення суду, фактичні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено, ще щонайменше за 4 роки до ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Дані обставини підтверджуються позовною заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та пояснення самої Позивачки за первісним позовом, які вона давала в судовому засіданні під час розгляду справи. Також вказані обставини підтверджуються зверненням Позивача до суду в липні 2020 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей.

Таким чином, вказане Позивачем в позовній заяві таке майно як оприскувач до трактора, придбаний у 2021 році, який позивач оцінює у 20000 гривень та сівалка до трактора кукурудзяна придбана у 2023 році, який позивач оцінює у 7000 гривень, не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, а є його особистою власністю, які він спроможний був купити так як має постійний заробіток в ТОВ «Трак сервіс». При цьому вказане майно не може враховуватися при поділ спільного майна.

Також, він не згоден із обставиною віднесення квартири АДРЕСА_2 до об`єкту спільної сумісної власності.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу квартири від 30 вересня 2003 року, належить не вся квартира, а лише її частка.

Вказана частка квартири була придбана йому його матір`ю ОСОБА_8 , інша частка квартири була придбана його матір`ю його сестрі ОСОБА_9 , і оформили за домовленістю, відразу на неповнолітню дочку сестри ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На той час ні він, ні його дружина не мали можливості здійснити придбання такої цінної речі, як квартира чи її частки, тим більше цього року був придбаний спільний спірний житловий будинок в АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 народився та проживав у місті Києві разом з батьками та сестрою по АДРЕСА_4 .

В 2003 році його мати вирішила продати трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_5 , а за отримані кошти придбати дві однокімнатні квартири, для своїх дітей, таким чином зробити їм подарунок.

Продажем квартири та відшкодуванням двох однокімнатних квартир для придбання займався брокер за домовленістю з матір`ю.

За вказаних обставин частка квартири АДРЕСА_5 є особистою власністю ОСОБА_3 ..

Щодо поділу іншого майна, вказаного в первісній позовній заяві він не заперечує, однак не таким способом як вказану позивач за первісним позовом.

Житловий будинок можливо поділити, проте стягнення з нього грошової компенсації за вартість частки є надмірним тягарем для нього, який він не взмозі виконати, тим більше позивачка за первісним позовом в даному будинку проживає та господарює.

Належним способом поділу даного будинку є визнання права власності на частку житлового будинку за кожним співвласником.

Щодо поділу рухомого майна, яке дійсно є неподільними речами, однак його є декілька одиниць.

Так за Позивачем зареєстровано в період шлюбу автомобіль та трактор, і він не заперечує, щодо віднесення їх до спільної сумісної власності, однак найкращим поділом даних транспортних засобів є виділення кожному із подружжя по одному транспортному засобу.

Так як Позивач має посвідчення тракториста, використовує трактор для обробітку земельної ділянки, а тому за доцільне вважає його виділити Позивачу.

Автомобіль AUDI - 80 виділити Відповідачці за зустрічним позовом, вона має посвідчення водія, в іншому випадку зможе реалізувати його та отримати за це кошти.

З урахуванням викладених вище обставин не віднесення до спільної сумісної власності оприскувача до трактора, придбаного у 2021 році та сівалки до трактора кукурудзяної придбаної у 2023 році, інше рухоме майно вважає за доцільне вид кожному із сторін, враховуючи його вартість.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просить:

2.Визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , набутого за договором купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2003 року серії ВАО №419985, посвідченого Олексюк Ю.Е., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2013, особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

3. Визнати оприскувач до трактора, придбаний у 2021 році та сівалку до трактора кукурудзяну придбану у 2023 році особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

4. Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , при якому виділити у власність ОСОБА_1 :

- частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 ;

-автомобіль AUDI -80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 72800 гривень;

-плуг до трактора, придбаний у 2011 році, вартістю 10 000 гривень:

-гребку «Сонечко» до трактора, придбана у 2015 році, вартістю 8500 гривень;

-причіп до трактора саморобний, одноосний, придбаний у 2016 році,

вартістю 12 000 гривень;

-кормоподрібнювач саморобний 2010 року, вартістю 3000 гривень;

- велику рогату худобу - корову, 2013 року, вартістю 27 000 року.

5.Виділити у власність ОСОБА_3 :

1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_3 ;

-трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський номер НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 4940 см. Куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 65400 гривень;

- косилка сигментна до трактора, придбана у 2021 році, вартістю 12000 гривень;

-мотоблок, придбаний у 2018 році, вартістю 21000 гривень;

-культиватор до трактора придбаний у 2011 році, вартістю 12 000 гривень;

- причіп до мотоблока чотириколісний саморобний, вартістю 2000 гривень;

- причіп до машини (саморобний, одноосний), вартістю 5500 гривень;

-сівалку до мотоблока, придбану у 2019 році, вартістю 9000 гривень;

-нарізач рядків до трактора саморобний, вартістю 4500 гривень;

- січкарня самоборна 2011 року, вартістю 3000 гривень.

6. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати.

Первісний позивач /відповідач за зустрічним позовом/ ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, щодо зустрічних позовних вимог визнала частково, не заперечувала проти виділення у влісніть ОСОБА_3 косилки, мотоблоку, прищепу до мотоблоку, причіп до машини (саморобний), сівалку до мотоблоку, нарязач рядків для трактора (саморобний), сіркарню (саморобну), оприскувач до трактора.

Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні зазначив, що майно набуте в шлюбі. Вони подали позов про розподіл даного майна. Автомобіль "Ауді", трактор, житловий будинок з господарськими будівлями, квартира в м. Києві, культиватор, гребка, подрібнювач, велика рогата худоба. Були допитані свідки на рахунок квартири, вони не могли підтвердити інформацію, путались в свідченнях, не могли пояснити джерела доходу щодо покупки квартири. Позов просить задовольнити, ОСОБА_3 повністю відмовити. Подані ним витрати на правничу допомогу задовольнити.

Первісний відповідача /позивач за зустрічним позовом/ ОСОБА_3 , в судовому засіданні первісний позов зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтримав позицію представника.

Представник відповідача за первісним позовом /позивача за зустрічним позовом/ в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що виник певний спір між колишнім подружжям, позивачка заходів щодо його врегулювання не вживала. ОСОБА_3 заперечує, що частка квартири відноситься до спільної сумісної власності подружжя, і це в суді було доведено. Вони одружились в 1998 році, а квартиру було придбано в 2003 році, на той момент у них не було таких коштів для її купівлі. ОСОБА_3 народився в м. Київ,

його батьки продали свою квартиру, та купили нову по АДРЕСА_6 . Після покупки квартири, вони її розділили на дві часки для сина та доньки. В даній квартирі була зареєстрована тільки мати ОСОБА_3 . Відповідачка жодним чином немає ніякого відношення до цієї квартири. На рахунок будинку в с.Красногірка поділити, на рахунок автомобіля "Ауді", то трактор залишити ОСОБА_3 , а автомобіль ОСОБА_1 . Щодо іншого майна, просить поділити все по зустрічному позову. На рахунок поданих ним витрат на правничу допомогу просить задовольнити. Договір щодо гонорару представника дослідив, та вважає його потрібно зменшити до розумного.

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому просила у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. /т. 1 а.см.202-209/

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 26 травня 2023 року звернулася до Попільнянського районного суду Житомирської області із позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 . /т. 1 а.с.133-134/

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27 червня 2023 року по справі № 288/1277/23, шлюб зареєстрований 19 вересня 1998 року Красногірською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 03, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « ОСОБА_12 ». /т. 1 а.с. 16-17/

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . /т. 1 а.с.15/

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 20 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованап та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . /т. 1 а.с.18/

Відповідно до довідки виконавчого комітету Андрушківської сільської ради № 324 від 21 вересня 2023 року, ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 . /т. 1 а.с.196/

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , на транспортний засіб марки AUDI -80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником зазначено ОСОБА_3 . /т. 1. а.с.19/

Згідно копії Звіту про незалежну оцінку об`єкта виготовленого ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданого ФДМУ від 22.08.2022, станом на 12 липня 2023 року ринкова вартість транспортного засобу марки AUDI -80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає (без ПДВ) 72800 гривень. /т. 1 а.с.83-100/

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 , на транспортний засіб трактор колісний, марки ЮМЗ 6, двигун НОМЕР_6 , об`єм двигуна 4940 см. куб. реєстраційний номер НОМЕР_4 , особливі відмітки: довідка рахунок НОМЕР_11 від 31.01.2011, власником зазначено ОСОБА_3 . /т. 1. а.с.19/

Згідно копії Звіту про незалежну оцінку об`єкта виготовленого ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданого ФДМУ від 22.08.2022, станом на 12 липня 2023 року ринкова вартість транспортного засобу трактору колісного, марки ЮМЗ 6, реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає (без ПДВ) 65400 гривень. /т. 1 а.с.59-82/

Як вбачається з копії посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_12 , видане на ім`я ОСОБА_3 , категорія машин, на керування якими видане посвідчення - А1. /т. 1 а.с.126/

Відповідно до копії Договору купівлі продажу посвідченого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області 24 січня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 56, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 купив жилий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , житловою площею 57,1 кв. м., загальною площею 74,5 кв. м., земельна ділянка площею 0,6004 га. Вартість будинку та земельної ділянки становила 1512 гривень./т. 1 а.с. 21/

На підставі вищезазначеного Договору купівлі продажу ОСОБА_3 оформив своє право власності на будинок, розташований в АДРЕСА_3 . /т. 1 а.с. 22/

Згідно копії Звіту про оцінку майна виготовленого ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданого ФДМУ від 22.08.2022, ринкова вартість об`єкту оцінки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 74,5 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , без ПДВ: становить 367400 гривень./т. 1 а.с. 26-40/

Як вбачається з копії Державного Акту на право приватної власності на землю серії ІІ ЖТ № 012005, ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 24.01.2003, зазначений власником земельної ділянки площею 0,6004 га, розташована на території с. Красногірка, Красногірська сільська рада, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. /т. 1 а.с. 20/

Відповідно до відповідей на адвокатський запит ОСОБА_2 від Попільнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини (вих. № б/н від 01.09.2023), ОСОБА_3 з 2012 по 2019 роки значиться власником тварин ВРХ, та Андрушівської сільської територіальної громади (вих. № 425/02-25 від 06.09.2023) надано паспорти на ВРХ, відомості про отримання коштів ОСОБА_3 , як особою, яка має право на отримання дотації за молодняк, який народився у господарствах фізичних осіб. З наданих матеріалів встановлено, що у ОСОБА_3 ідентифіковано та зареєстровано в установленому порядку поголів`я молодняка ВРХ на 17.04.2019 року: кількість 3 шт. порода Українська червоно ряба молочна, 2018 року народження, та ОСОБА_3 в період з 2012 року по 2019 рік звертався до Попільнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини для реєстрації ВРХ кількістю 14./т. 1 а.с. 148 186/

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 , 23 липня 2020 року вона звернулася до суду з вимогою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 . /т. 1 а.с.131/

Судовим наказом Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 липня 2020 року справа № 288/989/20, наказано, стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третини) частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 23 липня 2020 року. /т. 1 а.с.132/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 серпня 2022 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів задоволено частково. Змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначених на підставі судового наказу № 288/1452/21 від 28.08.2021 року виданого Попільнянським районним судом Житомирської області, по справі про стягнення з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.08.2021 року. Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою державного виконавця від 27 вересня 2022 року, змінено (доповнено) реєстраційні дані по ВП № 67331095. /т. 1 а.с.25/

Згідно довідки Харліївського старостинського округу Андрушківської сільської ради від 19.06.2024 № 40, ОСОБА_3 , зареєстрований і дійсно проживає в АДРЕСА_3 . /Т. 2 а.с.34/

Представник відповідача за первісним позовом /позивача за зустрічним позовом/ надав до суду копію Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000039, за заявою ОСОБА_1 кваліфікація кримінального правопорушення зазначена ч. 4 ст. 185 КК України, в повідомленні зазначено, що у продовж червня - липня 2023 року ОСОБА_3 шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану з будинку по АДРЕСА_3 викрав грошові кошти ОСОБА_1 /Т. 2 а.с.61/

На виконання ухвали суду, Київським державним нотаріальним архівом надіслано належним чином завірену копію договору купівлі продажу квартири, посвідченого Олексюк Ю.Е., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 вересня 2003 року за реєстровим номером 2008, відповідно до умов договору, ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , яка діє як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , продали ФАН ТХАНЬ ХАЙ, ВУ ТХІ НГОТ, ВУ ВАН ВАН, ЧИОНГ ТХІ ЛАН ХИОНГ громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам, квартиру АДРЕСА_5 в рівних долях кожен. Вартість квартири становила 184440 гривень. /т. 1 а.с. 230-231/

Відповідно до копії Договору купівлі продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2013, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , яка діє як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_10 купили квартиру АДРЕСА_2 , в рівних долях кожен. Квартира загальною площею 57,10 кв.м., жила площа 39,40 кв.м.. Загальна вартість квартири становить 11000,00 гривень. /т. 1 а.с.24/

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_13 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . /т. 1 а.с.128/

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_14 , батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . /т. 1 а.с.129/

12 лютого 1994 року ОСОБА_16 зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 , та після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_18 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_15 . /т. 1 а.с.130/

Згідно копії Реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 01 жовтня 2003 року, яким посвідчено, що частина кватири 55, розташованої в АДРЕСА_7 , зареєстрована за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 30 вересня 2003 року № 2013. /т. 1 а.с.23/

Згідно копії Звіту про оцінку майна виготовленого ТОВ «ГАЛТЕКС ПЛЮС», сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 423/2022 виданого ФДМУ від 22.08.2022, ринкова вартість об`єкту оцінки 3-х кімнатної квартири, загальною площею 57,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , складає 1684300 гривень, в тому числі частка власником якої є ОСОБА_3 (1/2) 842150 гривень, частка власником якої є ОСОБА_10 (1/2) 842150 гривень. /т. 1 а.с. 41-58/

Допитаний свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала покази про те, що вона є матір`ю ОСОБА_19 , квартиру на ОСОБА_20 вони з чоловіком самі купували, кошти їм ніхто не давав. Вони продали першу квартиру та купили на ОСОБА_20 , їм цих коштів на купівлю хватило. Квартиру оформили на сина та онучку. В квартирі на ОСОБА_20 вона проживала, поки не вийшла на пенсію. ОСОБА_21 в той момент ніде не працювала. При купівлі-продажу вона була присутня. В один день вона продала одну квартиру та купила іншу. Нотаріус у неї прийняла кошти, а на сина та онучку оформили. Вона там з чоловіком проживала, діти проживали в селі. За ради дітей, вона все відразу оформила на них. Зараз в квартирі проживає онук. Першу трикімнатну квартиру вона отримала, тому що було троє дітей. Вирішили її продати та поділити між донькою та сином. Після купівлі, вони з чоловіком переїхали до цієї квартири, діти проживали в селі. Вона хотіла розміняти та купити дві квартири. Після неї в квартирі проживав онук та онучка, але за все платила вона. Хату купили в селі ще до купівлі квартири. Велику суму до їх будинку доклала вона. Не пам`ятає за яку суму продали та купили квартиру.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні дала покази про те, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_19 . Зазначила, що у батьків була квартира, вони вирішили її розміняти. Квартиру на ОСОБА_20 батьки купували для себе, але оформили на них. Батьки продали квартиру на проспекті Перемоги, вони там проживали. Цю квартиру надали, як багатодітній сім"ї. За цю квартиру вони хоті купити дві окремі квартири. Мати жила в селі, купівлею-продажем займались батьки, наймали ріелтер. Нову квартиру оформила на брата та її доньку. Вона була присутня в нотаріуса. Квартира була у користуванні батьків. Кошти з проданої квартири, відразу віддали за іншу. Квартиру батьки самі виришували, що робити з їх квартирою. Обмін робили батьки, це їх квартира. У неї не було грошей, це все батьки. Гроші в руки вона не брала. На даний час її частку квартири вона подарувала братові. Гроші за свою частку вона не брала. Будинок батьків в селі для неї, а частину квартири брату, вони так домовились. За квартиру сплачували батьки. Поки жили там батьки, вони платили. Потім жили їхні діти, вони платили, коли все було на братові, він все платив. Коли батьки проживали на ОСОБА_20 , брат проживав в селі. Вона в магазині працювала та проживала в селі. В нотаріуса були батьки та брат. Вони прийняли майно як подарунок, але по документах це було, як купівля -продаж, гроші в руках не тримала. При купівлі-продажу не платила грошей. ОСОБА_22 не давав гроші нотаріусу.

Національне законодавство, що підлягає застосуванню.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України(стаття 68 СК України).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 Сімейного кодексу України (далі -СК України)).

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя,

якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України)).

Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Суть поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості.

Згідно з частинами другою і третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 2 та 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16 викладена правова позиція, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами доказування, визначеними статтями12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

На підставі наданих сторонами доказів суд встановив, в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 1998 року по 27 червня 2023 року ними придбано таке майно:

-нерухоме майно жилий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_3 , загальна площа будинку 74,5 кв.м., вартістю 367400 гривень;

- транспортний засіб - AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 72800 гривень;

-транспортний засіб - трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1979, вартістю 65400 гривень;

- нерухоме майно частки квартири в будинку АДРЕСА_2 .

Із результатами звітів оцінки майна сторони у справі погодилися, клопотань про проведення експертиз заявлено не було.

Таким чином, оскільки житловий будинок господарчі будівлі та земельна ділянка, транспортний засіб - AUDI 80 та транспортний засіб - трактор колісний марки ЮМЗ-6 набуто подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час шлюбу, тому відповідно до положень частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина друга 60 Сімейного кодексу України), та підлягає поділу.

Оскільки сторони не дійшли згоди щодо стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно: житловий будинок, господарської будівлі та земельної ділянки, а тому суд визнає за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки та припиняє право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на вказане майно.

Щодо поділу транспортних засобів.

Враховуючи відсутність досягнень згоди між сторонами щодо поділу транспортних засобів, суд вважає за необхідне:

- транспортний засіб - AUDI 80 1,8 S, 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 72800 гривень, підлягає виділенню у власність ОСОБА_1 ,

-транспортний засіб- трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1979, вартістю 65400 гривень, підлягає виділенню у власність ОСОБА_3 .

Позовні вимоги про визнання об`єктам спільної сумісної власності подружжя, а саме майно:

-Плуг до трактора, придбаний у 2011 році, який Позивач оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень;

-Культиватор до трактора, придбаний у 2011 році - 12 000 (дванадцять тисяч) гривень;

-Косилка сигментна до трактора, придбана у 2012 році - 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень;

-Гребка «Сонечко» до трактора, придбана у 2015 році - 8500 (вісім тисяч п`ятсот)гривень;

-Причіп до трактора саморобний, одноосний, придбаний у 2016 році 12000 (дванадцять тисяч) гривень;

-Причіп до мотоблока чотириколісний саморобний - 2000 (дві тисячі) гривень;

-Причіп до машини (саморобний, одноосний) - орієнтовна вартість 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень;

-Сівалка до мотоблока, придбана у 2019 році - 9000 (дев`ять тисяч) гривень;

-Мотоблок, придбаний у 2018 році - 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень;

-Нарізач рядків до трактора саморобний - орієнтовна вартість 4500 (чотири тисячі п`ятсот);

-Оприскувач до трактора, придбаний у 2021 році - 20000 (двадцять тисяч) гривень;

-Сівалка до трактора кукурудзяна придбана у 2023 році - 7000 (сім тисяч) гривень;

-Січкарня саморобна 2011 року, - орієнтовна вартість 3000 (три тисячі) гривень;

-Кормоподрібнювач саморобний 2010 року - 3000 (три тисячі) гривень;

-Велика рогата худоба (надалі ВРХ) - корова, 2013 року народження, вартість якої на час звернення до суду - 27000 (двадцять сім тисяч) гривень,

до задоволення не підлягають, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які підтверджували б факт належності такого майна до спільного сумісного, тобто не надано належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави для включення його до маси спільного майна подружжя та його поділу.

Таким чином, не доведено факту придбання вищевказаного майна у шлюбі, що у аспекті вищенаведених положень ст. 60 СК України свідчить про необґрунтованість позовних вимог у справі.

Не доведено обставин як самого факту придбання даного майна за час шлюбу, так і джерело його придбання (оригінали чеків, товарні накладні, купівля-продаж, міни, дарування, спадкування тощо), що також вказує на відсутність підстав вважати, що дане майно належить сторонами по справі на праві спільної сумісної власності.

Суд звертає увагу, що відповідно до норм ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування їх судом, проте клопотань про витребування доказів, які підтверджували б придбання вказаного майна за час перебування у шлюбі до суду не подавалося.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо квартири в будинку АДРЕСА_2 , суд звертає увагу на наступне.

Суд встановив, що вказана частка квартири була придбана ОСОБА_3 його батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , а інша частка квартири була придбана його сестрі ОСОБА_9 , та за домовленістю оформлена на неповнолітню дочку сестри - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, частки квартири належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності.

Під час розгляду справи знайшло своє підтвердження придбання частки квартири 30.09.2003 АДРЕСА_2 , яка була оформлена на ОСОБА_3 , саме за рахунок коштів його батьків, які вони отримали при одночасному продажі квартири АДРЕСА_5 .

Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договорів купівлі - продажу, як квартири АДРЕСА_5 , продавцями якої вказані ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , яка діє від свого імені так як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так і квартири АДРЕСА_2 , покупцями в якій вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , яка діє від свого імені так як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вказані договори укладені в один день - 30.09.2003 року, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олексюк Ю.Є..

Аналізуючи послідовність посвідчення договорів та реєстрації в реєстрі за номерами 2008 та 2013, вбачається, що першим укладався саме договір на відчуження кватири №44 в будинку АДРЕСА_8 , а після цього укладався договір на придбання квартири АДРЕСА_2 .

Як вбачається з договору купівлі - продажу кватири №44 в будинку АДРЕСА_8 , квартира була відчужена за ціною 184 440 гривень, а квартира АДРЕСА_2 , придбана за 11000 гривень. Тобто коштів за продаж однієї квартири вистачало на придбання іншої квартири. Продавцем як однієї квартири так і покупцем іншої є також і ОСОБА_9 , яка діє від свого імені так як законний представник від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Іншим покупцем є ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_23 ..

З матеріалів справи встановлено, що подружжя проживали та були зареєстровані після реєстрації шлюбу в АДРЕСА_3 .

В той час, за адресою АДРЕСА_6 , ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_1 ареєстровані не були та за даною адресою не проживали.

Після придбання вказаної квартири з 30.10.2003 року в ній було зареєстровано місце проживання, матері ОСОБА_8 , яка була знята з реєстрації вказаного місця проживання тільки 11.05.2021 року, що підтверджується відміткою про реєстрацію місця проживання в її паспорті.

Наведене також узгоджується з показами свідків та поясненнями ОСОБА_3 , та підтверджує придбання вказаної квартири для себе батьками відповідача за первісним позовом, після продажу іншої квартири в місті Києві та формальне отримання у дар в майбутньому частки квартири як ОСОБА_3 та і його сестрою.

Позивачем за зустрічним позовом заперечується обставина залучення власних коштів при придбанні частки в спірній квартирі, так як такі в нього та в його сім`ї були відсутні, відповідачкою за зустрічним позовом вказані доводи не спростовано та не надано доказів зворотнього, а також походження коштів на придбання як частки в спірній квартирі.

Таким чином спірну квартиру було придбано батьками відповідача за первісним позовом, і оформлено відразу на Позивача за зустрічним позовом та на внучку, таким чином зробивши дітям подарунок, щоб не укладати два договори, спочатку на себе, а потім за договором дарування на дітей, що підтверджено показами свідків та не спростовано первісним позивачем.

Вказане підтверджується сукупністю доказів, такими як покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та поясненням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , які є узгодженими між собою та послідовними, а також узгоджуються із матеріалами справи.

Правові підстави для визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені у статті 57 СК України, у пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

Відповідно до роз`яснень наданих у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст.60СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 522/19610/15-ц (провадження 61-35779ск18).

Якщо один з подружжя доведе, що майно набуте ним у шлюбі було придбано за особисті, а не спільні кошти, то таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю цього члена подружжя, зазначене узгоджене з позицією ВСУ (Постанова ВСУ у справі №6-1568цс16).

З наведених вище доказів та показів свідків вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , хоча й була придбана під час шлюбу сторін, але за особисті кошти батьків ОСОБА_3 , які вони отримали внаслідок продажу власної квартири АДРЕСА_5 .

Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та визнати за ОСОБА_3 , право особистої приватної власності на частку спірної квартиру.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,

що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Отже, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 надано: Договір про надання правової (Правничої) допомоги від 12.05.2023 №5; Ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1446935; Акт прийомки передачі надання послуг професійної правничої допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2023-2024 роки, від 12.01.2025, згідно якого загальна винагорода (гонорару) за надані послуги складає за 2023-2024 роки - 52683,40 гривень, без гонорару успіху; Детальний опис надання послуг професійної правничої допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2023-2024 роки, згідно якого всього сума послуг складає 52683,40 гривень, без гонорару успіху; скріншоти квитанцій про сплату за надання правової допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2023-2024; Акт прийомки передачі надання послуг професійної правничої допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2024 рік, від 05.01.2025, згідно якого загальна винагорода (гонорару) за надані послуги складає за 2024 рік - 23500 гривень; Детальний опис надання послуг професійної правничої допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2024 рік, згідно якого всього сума послуг складає 23500 гривень; скріншоти квитанцій про сплату за надання правової допомоги за договором № 5 від 12.05.2023 за 2024.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, ОСОБА_4 надано: Договір Доручення про надання правничої допомоги б/н від 24.08.2023; Додаткову угоду до Договору Доручення про надання правничої допомоги б/н від 24.08.2023 від 26.08.2023, згідно якого сторони погодили вартість послуг (гонорару) адвоката, яка становить 12000 гривень; Акт про прийняття передачі наданих послуг від 06.03.2025, згідно якого вартість послуг за надані послуги, становить 12000 гривень; копії квитанцій.

Представник Яковенко А.В. в судовому засіданні просив відмовити задоволенні вимоги про відшкодування понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, а в разі визнання судом необхідним стягнути вказані витрати зменшити їх розмір.

Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Представник Яковенко А.В. скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та вказав, що їх розмір є завищеним.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц), а тому виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, суд враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвокатів та конкретні обставини справи, зокрема тривалість судових засідань та час витрачений адвокатами на участь в судових засіданнях і заявлених ними клопотань, складність справи, ціну позову, суд з огляду на розумну необхідність судових витрат, обмежує розмір заявлених судових витрат адвокатів до 10000.00 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат пропорційно до задоволених їх позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості,

а відповідно до ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає суду підстави зробити висновок про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з підстав, наведених судом вище.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав р людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»; статтями 57, 60, 61, 63, 69, 70 СК України; статтями 90, 120 ЗК України; статтями 15, 16, 190, 228, 316, 317, 319, 321, 328, 368, 372, 392 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 82, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_3 на:

транспортний засіб AUDI 80 1.8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, VIN-number: НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., сірого кольору;

трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський № НОМЕР_5 ;

нерухоме майно: жилий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_3 , зареєстроване в Бердичівському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 24 під реєстровим номером 1894, житловий будинок цегляний, жилою площею 57,1 кв.м..

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю одного із подружжя задовольнити частково.

Визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , набутого за договором купівлі-продажу квартири від 30 вересня 2003 року серії ВАО №419985, посвідченого Олексюк Ю.Е., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №2013, особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя:

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку:

- житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку:

- житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_3 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на житловий будинок, господарські будівлі та земельної ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя:

Визнати за ОСОБА_3 право власності на трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1974, заводський № НОМЕР_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль AUDI -80 1,8 S, 1989 року випуску, легковий седан-В, номер шасі НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1781 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 3369 гривень 37 копійок та витрати на правничу допомого в розмірі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 3369 гривень 37 копійок та витрати на правничу допомого в розмірі 10000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко