Провадження № 6/643/135/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі судді Броницької М.В., за участю секретаря судового засідання Борисенко Я.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просив суд замінити стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому по цивільній справі № 643/13214/14-ц.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2015 по цивільній справі № 643/13214/14-ц позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 52806,12 грн, проценти за користування позикою в розмірі 3952,16 грн, річні за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 753,80 грн, а всього 57512,14 грн.

На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2015 зокрема 15.10.2015 видано виконавчий лист, на підставі якого в Салтівському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження.

17.02.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги (цесії), на підставі якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 право вимоги до боржника.

Зважаючи на укладений договір відступлення права вимоги (цесії), ОСОБА_1 набув до боржника право вимоги, зважаючи на що наявні правові підстави для заміни стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 у відкритому за рішенням суду виконавчому провадженні.

ОСОБА_4 31.03.2025 надіслав до суду заяву про не заперечення щодо заміни сторони виконавчого провадження та підтвердив фактичні обставини справи.

В судове засідання з`явився заявник, у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив провести розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, 01.04.2025 подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка когось із учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши заявника, дослідивши додані до заяви матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 643/13214/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики. Справа була знищена за спливом строків зберігання у 2021 році відповідно до Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строку зберігання (наказ ДСА України № 1087 від 07.12.2017) (а.с. 1).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2015 по цивільній справі № 643/13214/14-ц позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 52 806,12 грн, проценти за користування позикою в розмірі 3 952,16 грн, річні за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 753,80 грн, а всього 57 512,14 грн (а.с. 15-17).

На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2015 зокрема видано виконавчий лист від 15.10.2015, на підставі якого державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження, інформація про яке викладена у наданих суду витягах, сформованих 03.03.2025 (а.с. 23-25) та 05.03.2025 (а.с. 18-22). Згідно наданих суду довідок щодо інформації про виконавче провадження, вбачається, що з 06.11.2019 по даний час існує зведене виконавче провадження № 60527985, до складу якого входить низка виконавчих проваджень, а саме: 36829924, 57243792, 52005390, 52005505, 56792296.

17.02.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги (цесії), на підставі якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 право вимоги до боржника (а.с. 40-41). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 набув права вимоги до ОСОБА_3 на загальну суму боргу 61 087 грн.

Факт відступлення права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором позики визнається самим боржником ОСОБА_3 у поданому ним 31.03.2025 до суду клопотанні (а.с. 54).

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи-правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України- 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, пункти 73-75), оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви та заміни сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником, відповідно до змісту її вимог.

Керуючись ст. 2, 55, 442 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву задоволити.

У зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги (цесії) від 17.02.2025, замінити стягувача у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 02.09.2015 у справі № 643/13214/14-ц, ухваленого за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики, а саме: замінити стягувача ОСОБА_2 на стягувача ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Броницька