Справа № 449/1301/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2025 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Савчак А.В.,

секретаря судового засідання Винницької А.Р.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Миколайчука О.І.,

розглядаючи у підготовчому судому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності і припинення права спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить виділити йому у власність в натурі в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна зі спільної часткової власності будівлі торгового комплексу гаражними приміщеннями (надалі спірне приміщення), загальна площа будівлі 477,7 кв м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме приміщення загальною площею 238,85 м2 у складі Приміщення першого поверху площею 69,1м2:

- номер приміщення: 9-гараж, площею 50,1 м2;

- номер приміщення: 10 -кладова, площею 3,0м2;

- номер приміщення: 11 -склад, площею 16,0м2;

Приміщення мансардного поверху площею 169,75м2:

- номер приміщення: 18 - кафе, площею 97,05 м2;

- номер приміщення: 19 - кабінка, площею 5,5 м2;

- номер приміщення: 20 - кабінка, площею 5,4 м2;

- номер приміщення: І - площадка, площею 61,8 м2.

Припинити право спільної часткової власності Позивача на частину будівлі торгового комплексу з гаражними приміщеннями, загальна площа будівлі 477,7 кв м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він і відповідач є співвласниками (по 1/2 частці кожен) будівлі торгового комплексу гаражними приміщеннями адресою: АДРЕСА_1 ., Загальна площа будівлі 477,7 кв м.

Будівля позначена на плані літерою Б-2, складається з: приміщення магазину, 3-х кладових, 3-х коридорів, туалету, 2-х кабінетів, душової, 2-х гаражів, котельні, складу, кафе, мийки, кухні, 2-х кабінок та бетонної площадки.

Позивачу 1/2 частина будівлі належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Великоглібовицької сільської ради.

01.03.2009 року на підставі рішення виконкому № 3; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 01.03.2009року за № 22024659, номер запису: 364 в книзі: 1 (реєстраційний номер за РПВ-7510349).

Відповідачу 1/2 частина будівлі належить на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між Позивачем і Відповідачем 20.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 3179.

Будівля знаходиться на земельній ділянці площею 0,1300 га, (кадастровий номер :08:003:0012), 1/2 частина якої перебуває у власності Позивача на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 480319, виданого Великоглібовицькою сільською радою Перемишлянського району Львівської області 09.02.2007 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02:07:457:000001.

1/2 частина цієї ж земельної ділянки належить Відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між Позивачем і Відповідачем 20.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 3183.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд врахувати, що серед трьох запропонованих експертом варіантів поділу лише третій варіант не передбачає компенсації, - тому найдоцільнішим є поділ саме за третім варіантом. Окрім того, для позивача важливим є те, щоб в його власності залишився хоча б один бокс на першому поверсі.

В судовому засіданні представник відповідача Миколайчук О.І. просив суд поділити дане приміщення за варіантом, який міститься в висновку експерта, що наданий відповідачем (фактично поділ по горизонталі: перший поверх з боксами залишити позивачу, а другий поверх де розміщено кафе, в якому вів підприємницьку діяльність відповідач залишити відповідачу). При цьому представник відповідача вважав, що суд не може брати до уваги висновок експерта поданий позивачем, оскільки в ньому закладена помилка (площа приміщення №3 на першому поверсі складає 9,9 кв.м., а не 29,8 кв.м.). Натомість висновок експерта наданий відповідачем такої помилки не містить, а отже є достовірним.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

За приписами ст.358ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.3 ст.364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні ст.181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється самостійні об`єкти майна.

Як вбачається з позиції сторін та їх представників, - ніхто з них не заперечує необхідність поділу/виділу в спірному приміщенні частки кожному з них. Сторони є власниками спірної будівлі та земельної ділянки для її обслуговування, кожному з них належить 1/2 частки (а.с.23-26, 116-118).

Тому, суд має вирішити який із запропонованих експертами варіантів буде найоптимальнішим для сторін.

Представник позивача посилався на абзац другий частини другої статті 364 ЦК України відповідно до якого «Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою», - а тому лише запропонований ним варіант поділу є можливим, оскільки такої компенсації не передбачає. Однак, на думку суду, позиція представника позивача є помилковою з огляду на таке:

По перше, поданий позивачем висновок (а.с.27-45) передбачає три варіанти поділу, перший і другий варіант передбачає грошову компенсацію. Третій варіант відповідає ідеальній частці. Але в технічний паспорт за 2009р. (а.с. 14-22) на основі якого робився висновок містить помилку у площі приміщення №3 на першому поверсі: його площа складає 9,9 кв.м., а не 29,8 кв.м.). А тому третій варіант поділу теж не відповідає ідеальній частці і передбачає призначення грошової компенсації. Поданий відповідачем висновок (а.с.134-152) містить точну площу приміщення №3 (додатково див. а.с.131) і фактично співпадає з першим варіант поділу висновку наданого позивачем (поділ «по горизонталі» 1 та 2 поверх) та теж передбачає компенсацію. Тому жоден з чотирьох запропонованих експертами варіантів поділу не передбачає можливість виділити позивачу ідеальну частку без грошової компенсації.

По друге, суд вважає, що до даної ситуації не може застосовуватись положення абзацу другого частини другої статті 364 ЦК України, оскільки це положення стосується лише випадків коли поділ майна не допускається або є неможливим і співвласнику ЗАМІСТЬ його частки виплачується грошова компенсація за неї.

В даному випадку виокремлення частки в натурі є можливим хоч і з виплатою різниці в розмірі часток.

Оскільки площа приміщень в технічному паспорті від 20.01.2025р. (а.с. 130-133) відповідає дійсності і такий був покладений в основу висновку наданого відповідачем, суд вважає, що саме висновок наданий представником відповідача слід брати до уваги, та виділити позивачу приміщення на першому поверсі, а відповідачу приміщення на другому поверсі. Такий поділ частково відповідатиме інтересам обох сторін: у власність позивача перейде два автомобільні бокси на які він претендував, а у власність відповідача приміщення кафе на яке він претендував. Окрім того, відповідач має сплатити позивачу визначену експертом різницю у вартості приміщень.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності і припинення права спільної часткової власності- задоволити частково.

Виділити позивачу ОСОБА_1 у власність в натурі в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна зі спільної часткової власності будівлі торгового комплексу гаражними приміщеннями, загальна площа будівлі 477,7 кв м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: приміщення на першому поверсі будівлі:

- приміщення номер 1 - магазин площею 31,0 кв. м.;

- приміщення номер 2 - кладова площею 7,1 кв.м.;

- приміщення номер 3 - коридор площею 9,9 кв. м.;

- приміщення номер 4 - туалет площею 2,1 кв.м.;

- приміщення номер 5 - кабінет площею 12,5 кв.м.;

- приміщення номер 6 - кабінет площею 10,3 кв.м.;

- приміщення номер 7 - душова площею 1,3 кв.м.;

- приміщення номер 8 - гараж площею 42,6 кв.м.;

- приміщення номер 9 - гараж площею 50,1 кв. м.;

- приміщення номер 10 - кладова площею 3,0 кв. м.;

- приміщення номер 11 - склад площею 16,0 кв. м.;

- приміщення номер 12 - котельня площею 9,9 кв. м.;

Разом по першому поверху 195,8 кв. м. Всього по першому поверху ОСОБА_1 виділити приміщень площею 195,8 кв. м. вартістю 1623293,00 грн.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_3 сплатити позивачу ОСОБА_1 різницю у вартості його частки в сумі 278563,50 грн.

Припинити право спільної часткової власності позивача ОСОБА_1 на частину будівлі торгового комплексу з гаражними приміщеннями, загальна площа будівлі 477,7 кв м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

с.Волощина Перемишлянського району Львівської області

Представник позивач ОСОБА_2

АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_3

с.Волощина Перемишлянського району Львівської області

Представника відповідач: ОСОБА_4

АДРЕСА_3

Повний текст судового рішення виготовлено 07.04.2025р.

Суддя А. В. Савчак