Справа № 209/8318/24
Провадження № 2/209/311/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Левицької Н.В.,

за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ Перший український міжнародний банк в особі представника - Киричук Г.М. звернувся через систему Електронний суд до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між АТ ПУМБ та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори:

- 13 вересня 2021 року кредитний договір № 901, на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 21000,00 грн.,

- 03 лютого 2022 року кредитний договір № 39, на підставі якого відповідачу видано кредит у сумі 24981,00 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09 вересня 2024 року склала:

- по кредитному договору від 13 вересня 2021 року № 901 - 25039,89 грн, з яких: 15283,14 грн. заборгованість за кредитом; 3,37 грн заборгованість за процентами; 9753,38 грн заборгованість за комісією;

- по кредитному договору від 03 лютого 2022 року № 39 - 40080,48 грн., з яких: 24980,75 грн заборгованість за кредитом; 15099,73 грн заборгованість за процентами.

Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитними договорами станом на 09.09.2024 у розмірі 65120,37 грн та понесені судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін про слухання справи на 21 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 11 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 11 лютого 2025 року, на підставі заяви відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та перенесенням слухання справи на іншу дату, поданої до початку судового засідання, розгляд справи відкладено на 05 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 05 березня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без руху.

11 березня 2025 року Акціонерним товариством Перший український міжнародний банк» на виконання вимог ухвали суду від 05 березня 2025 року, усунуто недоліки.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року продовжено розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено слухання справи на 07 квітня 2025 року.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 109,115, 149).

Про проведення судового засідання відповідач також повідомлявся та викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, відзив проти позову не надав.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набрав чинності з 10 червня 2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Частина перша статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися.

Згідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав Заяву №901 (далі також Заява) на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.10-12).

У Заяві зазначено, що підписанням цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

У розділі «Споживчий кредит (з послугою страхування)» вищевказаної Заяви, ОСОБА_1 просив надати йому споживчий кредит на наступних умовах: 1. Цільове призначення: а) загальні споживчі цілі, б) сплата разової комісії банку; 2. Сума 21000 гривні 00 копійок, в тому числі: на загальні споживчі цілі 21000 гривні. 3. Строк (в місяцях) 24; 4. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%; 5. Розмір процентної ставки 0,01% річних; 5.1. Разова комісія, % та/або грн. 0,00% + 0.00 гривень 00 копійок; 6. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі банківський переказ на рахунок НОМЕР_1 в АТ «ПУБМ», код отримувача , отримувач ОСОБА_1 ; 7. Найменування кредитного продукту Кредит на загальні цілі споживчі цілі.

У розділі «Графік платежів» зазначеної Заяви визначено: дата платежу (до 13 числа кожного календарного місяця) платіжні періоди з 13 вересня 2021 року по 13 вересня 2023 року; сума платежу за розрахунковий період 1502 гривень 99 копійок щомісячно та 1502 гривень 85 копійка (останній платіж), усього за 24 місяці (періодів) 36071 гривень 62 копійки; страхова премія (включена до суми споживчого кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 627 гривень 90 копійок щомісяця, усього за 24 місяці (періодів) 15069 гривень 60 копійок.

Також, 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту Кредит на загальні цілі без довідки, в якому викладені умови кредитування, які надає АТ «Перший Український Міжнародний Банк» клієнту ОСОБА_1 з урахуванням побажань останнього (а.с.14).

Як вбачається з платіжної інструкції №TR.52131095.68386.8810 від 13 вересня 2021 року, АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти у сумі 21000 гривні 00 копійок, призначення платежу надання кредитних коштів по договору №901 від 13 вересня 2021 року по кредиту ОСОБА_1 (а.с.75).

Таким чином, позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» належним чином виконав умови кредитного договору №901 від 13 вересня 2021 року та перерахував відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в обумовленому розмірі на його банківський рахунок.

Як вбачається з виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , останній у встановлені вищевказаним договором строки належних платежів не здійснював (а.с.80-83).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №901 від 13 вересня 2021 року, станом на 09 вересня 2024 року, ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором має заборгованість у загальній сумі 25039 гривень 89 копійок, з яких: 15283 гривень 14 копійок заборгованість по сумі кредиту; 3 гривні 37 копійок заборгованість по процентам; 9753 гривень 38 копійок заборгованість по комісії (а.с.76-77).

03.02.2022 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 39 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт ОСОБА_1 беззастережно підтвердив прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривнях та надати кредитну картку, стандартна процентна ставка складає 47,88 % (а.с. 139-оберт-140). Також відповідачем було підписано «Паспорт споживчого кредиту, в котрому визначено суму/ліміт кредиту 30000,00 грн, строк кредитування 12 місяців, стандартна процентна ставка - 47,88 %, (а.с. 138).

Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 39 від 03.02.2022, для ОСОБА_1 03.02.2022 встановлений кредитний ліміт в розмірі 30000,00 грн, 27.02.2022 зменшення кредитного ліміту 19981 грн ; 03.03.2022 збільшення кредитного ліміту 24891 грн (а.с. 74).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 39 від 03.02.2022, станом на 09.09.2024 перед позивачем наявний борг в розмірі 40080,48 грн, із яких: 24980,75 грн заборгованість по тілу кредиту, 15099,73 грн заборгованість по процентам (а.с. 78-79).

Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідача з 03.02.2022 по 09.09.2024 (а.с. 85-86).

Разом з тим, суд дослідив надану позивачем Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» (а.с. 17-33), Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 34-46).

Судом установлено, що між позивачем та відповідачем були укладені Договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО): №901 від 13 вересня 2021 року та № 39 від 03 лютого 2022 року. Ці укладені між сторонами договори складаються з заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, в котрих відповідачем узгоджено такі суттєві умови кредитування, як розмір встановленого кредиту, строк кредитування, річна процентна ставка за користування кредитом, комісія тощо та публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цих договорів, вони недійсними не визнані.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем підписані паспорти споживчого кредиту на підтвердження його інформування, як споживача, про загальні умови кредитування, зокрема, умов з оплати щомісячних платежів, процентів за користування кредитними коштами та комісії за обслуговування кредитної заборгованості тощо.

Суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорам виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачці кредитні кошти. При цьому, суд урахував правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі №760/7792/14-ц, за змістом яких виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Одночасно зобов`язання за спірними договорами відповідачем як позичальником не виконані.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами №901 від 13 вересня 2021 року та № 39 від 03 лютого 2022 року в частині стягнення заборгованості за кредитом (15283,14 грн. та 24980,75 грн., а всього40263,89 грн.) та заборгованості за процентами (3,37 грн. та 15099,73 грн., а всього15103,10 грн.) обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, стосовно нарахованої і заявленої до стягнення банком комісії за договором № 901 суд дійшов наступного висновку.

Згідно Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорта споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% та, згідно розділу «Графік платежів», розмір такої комісії у складає 627 гривень 90 копійок щомісяця.

При цьому, суд враховує те, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Як зазначено судом, частина перша статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, згідно з частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи наведене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої-другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

В пункті 5 Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Паспорта споживчого кредиту, підписаних ОСОБА_1 , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 відсотків. Встановивши плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту є порушенням частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки передбачено надання такої послуги безоплатно.

За таких обставин, оскільки встановлення щомісячної плати за послуги банку, які за Законом повинні бути надані безоплатно є незаконним, суд дійшов висновку, що положення пункту 5 Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного 13 вересня 2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними.

Суд відхиляє посилання позивача на висновки, викладені у постанові Миколаївського апеляційного суду від 11.09.2024 у справі № 486/203/24 з огляду на положення частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини четвертої статті 263 ЦПК України, згідно з яким суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, які і були враховані і застосовані у цій справі.

Також слід врахувати, що ВП ВС у пункті 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею З ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням, (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії в сумі 9753 гривні 38 копійок до задоволення не підлягають.

Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у сумі 55366 (п`ятдесят п`ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 99 копійок.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За приписами ч. 1.ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. ст.133,141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2059,58 грн. (55366,99*2422,40/65120,37).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 76-81,141, 247, 258-259, 263-265, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк заборгованість у сумі 55366 (п`ятдесят п`ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший український міжнародний банк, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 58 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Позивач: Акціонерне товариство Перший український міжнародний банк, , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 07.04.2025.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА