Єдиний унікальний номер справи 760/9850/24
Провадження № 2/183/1491/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши у письмовому спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , у якій просить стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року у сумі 65 970,95 грн., судовий збір у розмірі 3028 гривень, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог указано, що 24 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4366589. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000,00 гривень; строк кредиту становить 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90 в день та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; y межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація. Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у нього наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою позичальника, у порядку передбаченому умовами договору. Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням кредитодавцю повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року, в тому числі за договір про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позичальником ОСОБА_1

ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) свої зобов`язання за договір про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 20 000,00 гривень відповідачеві. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08 квітня 2024 року загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 65 970,95 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 000,00 гривень; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 45 600,00 гривень; заборгованість за пенею і штрафами - 0,00 гривень; нараховані 3% річних - 50,95 гривень; інфляційні втрати - 320,00 гривень.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 10 грудня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від адвоката Левченка А. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти позову, зазначаючи про відсутність доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Також вважає, що право первісного кредитора щодо нарахування відсотків за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору, а саме 24.07.2021, у зв`язку з чим, після настання строку повернення позики позикодавець мав право стягнення з позичальника тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, оскільки проценти, встановлені статтею 625 ЦК України підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов?язання. Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов?язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Таким чином вимога позикодавця про стягнення з позичальника процентів за користування кредитом після закінчення строку повернення кредиту - 24.07.2021, є безпідставною та невмотивованою, оскільки після настання строку повернення позики позикодавець мав право на стягнення з позичальника тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України. Ураховуючи те, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт видачі відповідачу кредиту, у задоволенні позову слід відмовити повністю як відносно тіла кредиту, так і процентів, 3% річних та інфляційних. Також просив зменшити заявлені витрати позивача на правничу допомогу 17 000,00 грн. до 2 500,00 грн., за умови, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість позовних вимог.

23 грудня 2024 року позивач через свого представника та підсистему "Електронний суд" ЄСІТС звернувся на адресу суду із відповіддю на відзив на позовну заяву, у якій, посилався на наявність всіх доказів, як укладення кредитного договору з первісним кредитором, так доказів перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника через систему "LiqPay", що відповідає, як умовам кредитного договору, так і вимогам Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Також зазначив, що позивачем нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору, оскільки згідно з п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Таким чином, сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням цього договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, відповідачем було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. У зв`язку із чим просив позов задовольнити в повному обсязі. Також в тексті відповіді на відзив представник позивача поновити строк на подання відповіді на відзив. В обґрунтування пропуску установленого ухвалою суду строк посилався на воєнний стан в країні, графіки відключення світла та відсутність інтернет зв`язку. З огляду на зазначене, суд вважає можливим поновити строк і прийняти відзив до розгляду.

02 січня 2025 року на адресу суду засобами поштового зв`язку від адвоката Левченка А. О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надішли письмові заперечення, відповідно до змісту яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього процентів за користування кредитом, нарахованих після 24.07.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року цивільну справу за позовом ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, передано за підсудністю на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

25 вересня 2024 року ця цивільна справа надійшла з Солом`янського районного суду міста Києва до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2024 року головуючим суддею у цій справі визначена суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майна Г. Є. та 27 вересня 2024 року справу передано головуючому судді.

Ухвалою судді від 30 вересня 2024 року було постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду і відкрито провадження у справі з її розглядом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ж ухвалою суду сторонам було установлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових пояснень.

Ухвалою суду від 03 січня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" Ткаченко Марії Миколаївни у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, щодо проведення розгляду цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 03 січня 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" Ткаченко Марії Миколаївни про поновлення строку задоволено. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" строк на подання клопотання про витребування доказів. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" Ткаченко Марії Миколаївни про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» надати суду витребувані документи.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовано карту № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 , на яку 24 червня 2021 року здійснено переказ коштів на суму 20 000,00 грн.

Про розгляд справи судом сторони повідомлені у передбачений ЦПК України спосіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, приходить до такого.

Судом установлено, що 24 червня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання споживчого кредиту № 4366589, відповідно до умов якого: сума кредиту складає 20 000,00 гривень; строком на 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, яка становить 0,19%, також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка 0,19 % в день від суми кредиту застосовується, якщо Споживач у межах строку, визначеного в пункті 1.4 цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 24079,41% річних, за зниженою ставкою 96,30% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 31 400 гривень, за зниженою ставкою 21 140,00 гривень.

Також установлено, що зазначеним договором сторонами визначено порядок автопролонгації строку кредиту, який визначений в п. 4.3. договору, а саме: сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 4366589 про надання споживчого кредиту від 24 червня 2021 року, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету.

У пункті 2.1 цього Договору про надання споживчого кредиту закріплено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_4 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до пункту 2.4 цього Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору.

З викладеного вбачається, що для реєстрації Особистого кабінету на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» або через мобільний додаток з метою укладення кредитного договору, обов`язковим є використання мобільного номеру телефону позичальника, на який від кредитодавця надходять відповідні коди, які позичальник у подальшому має вводити в спеціальні форми.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

На підтвердження того, що між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року, підписано таблицю обчислення загальної суми вартості кредиту для споживача, що є Додатком № 1 до договору № 4366589 від 24 червня 2021 року, а також паспорт споживчого кредиту до вказаного споживчого договору, що підписані директором Товариства та відповідачем за допомогою електронного підпису.

Товариство свої зобов`язання виконало повністю та надало споживачеві обумовлену договором суму грошових коштів, що підтверджується фактом укладення зазначеного споживчого договору, а також листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 3890 від 08 березня 2024 року.

Крім того, зазначене підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог ухвали суду, за вих. № 20.1.0.0.0/7-250123/12899-БТ від 03.02.2025, яка засобами поштового зв`язку 10 лютого 2025 року надійшла на адресу суду, та яка містить відомості щодо зарахування на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 переказ коштів на суму 20 000,00 грн.

Відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як фактором було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило за плату Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку № 3 та є невід`ємною частиною Договору. Також, 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 24-01/2022 від 24 січня 2022 року.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до цього Договору факторингу від 24 січня 2022 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за Договором № 4366589 про надання споживчого кредиту від 24 червня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 65 600,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 600,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», як Первісний кредитор та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», як Новий кредитор було укладено договір № 10-03/2023 про відступлення (Купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 (Реєстрах боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконувати обов`язки Боржників, за Договором позики (Кредитним договором), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та порядку, визначених цим Договором. Перелік Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 3 та є невід`ємною частиною Договору. Також, 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-03/2023 від 10 березня 2023 року про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Згідно з Витягом з Реєстру боржників до цього Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 березня 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» перейшло право вимоги за Договором № 4366589 укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 65 600,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 600,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 370,95 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно 625 ЦК України.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем в загальній сумі 65 970,95 гривень, з яких: 20 000,00 гривень основна сума кредиту; 45 600,00 гривень за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Надаючи оцінку правомірності нарахування процентів за вказаним договором, суд виходить з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) виклала правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З поданого позивачем розрахунку убачається, що позивач нарахував проценти за користування кредитом за період з 24 червня 2021 року до 22 жовтня 2021 року.

Зі змісту договору про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року суд встановив, що строк кредитування погоджено сторонами на 30 днів, тобто до 23 липня 2021 року.

Пунктом 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктах 4.2.2- 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

У пункті 4.3.2 сторони погодили, що споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в пунктах 4.3.1 договору.

Отже, з урахуванням положень п.4.3.5. договору та з урахуванням того, що станом на дату повернення кредиту у відповідача ОСОБА_1 була наявна заборгованість за кредитом, зазначене призвело до продовження строку кредиту сумарно на 90 днів. Тобто, строк кредитування за договором про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року тривав з дати його укладення до 21 жовтня 2021 року включно (90 днів автоматичної пролонгації з 23 липня 2021 року).

Суд не може взяти до уваги поданий позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, оскільки до нього включено проценти, нараховані після закінчення строку кредитування, а саме після 21 жовтня 2021 року.

Дослідивши подані сторонами докази і надавши оцінку умовам укладеного сторонами договору, суд вважає за можливе самостійно здійснити розрахунок заборгованості.

Так, розмір заборгованості за тілом кредиту складає 20 000,00 грн., що узгоджується з пунктом 1.3 договору і фактом перерахування такої суми на картковий рахунок відповідача.

Здійснюючи розрахунок процентів, суд ураховує, що тіло кредиту складає 20 000,00 грн., строк кредитування 30 днів та автопролонгація 90 днів (застосовується стандартна процентна ставка (пункт 1.5.1, 1.5.2 договору), тому розмір заборгованості за процентами в межах строку кредитування складає 45 220,00 грн. (20 000?0,019?120=20 000?2,28).

За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 65 220,00 грн., яка складається: із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 грн., заборгованості за процентами в межах строку кредитування у розмірі 45 220,00 грн.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитом, заборгованості за процентами за користування кредитом у вищевказаному розмірі.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору не здійснив. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, ураховуючи, що позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму 3% річних у розмірі 50,95 грн. (за період з 24 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року включно) та інфляційні втрати у розмірі 320,00 грн. (за лютий 2022 року), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

Оцінюючи складність цієї справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 500 грн. є неспівмірною з категорією складності справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17 стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

За таких обставин, ураховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з урахуванням того, що розгляд цієї цивільної справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що, на думку суду, не потягне за собою надмірного тягара для платника і можливого виникнення «боргової кабали» відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог 99,42% (задоволено 65 590,95 грн. із заявлених 65 970,95 грн.), з ОСОБА_1 на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при подачі позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 3010,44 грн. (99,42% від 3028 грн). У решті судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 280, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4366589 від 24 червня 2021 року в сумі 65 590 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 95 копійок, яка складається із: заборгованості за основним боргом у сумі 20 000,00 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 45 220,00 гривень, 3% річних простроченої суми заборгованості у сумі 50,95 гривень, інфляційних збитків у сумі 320,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відшкодування справленого судового збору в сумі 3010,44 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306;

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено і підписано 08 квітня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна