справа № 439/2652/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Рахімової О.В.,

при секретарі: Скорик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня заявник звернувся до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком. 15 травня 2024 року заявник отримав рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що за поданими документами до страхового стажу йому не зараховано періоди роботи згідно трудової серії НОМЕР_1 , оскільки наявна в трудовій книжці невідповідність прізвища заявника, а саме його прізвище записано як ОСОБА_2 , замість правильно ОСОБА_3 .Тому, заявник просить встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , яка заведена 03 лютого 1982 року на ОСОБА_1 - фактично належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року відкрито провадження по справі.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник заявника адвокат Микитюк С.М. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності та відсутності його довірителя, на задоволенні заявлених вимог наполягав в повному обсязі, з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи Мазан С.Р. просила врахувати надані ними раніше письмові пояснення, зазначивши, що дійсно існує помилка в дипломі заявника.

З письмових пояснень представника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вбачається, що згідно з пунктом 1 Порядку 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно абзацу 1 частини 12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них. Тобто при розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Відповідно до чинного законодавства це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який ідеться в документі.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши зібрані по справі докази вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Постановою Пенсійного Фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу .

На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися і, відповідно, рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах № 26 від 15.05.2024 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області.

Згідно з рішенням про відмову у призначенні пенсії № 26 від 15.05.2024, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 оскільки зазначене прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 від 02 серпня 2002 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , село Станіславчик, Бродівського району, Львівської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4,5).

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 17 червня 1961 року (а.с.7), свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 28 березня 1987 року (а.с. 8); воєнному квитку серії НОМЕР_7 (а.с. 9); Диплому серії НОМЕР_8 від 21 липня 1979 року (а.с. 10) заявник значиться, як ОСОБА_1 .

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, оскільки встановлення даних фактів має для заявника юридичне значення, а встановити дані факти в позасудовому порядку неможливо, тому суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_2 , яка заведена 03 лютого 1982 року на ім`я ОСОБА_1 видана і належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Рахімова