Справа № 199/5877/24
УХВАЛА

07.04.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Спаї В.В.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Палагіної Юлії Володимирівни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини (№199/5877/24); відповідач звернувся з зустрічним позовом та заявленою в ньому вимогою визначити місце проживання дитини з ним, як батьком дитини. Зустрічний позов обґрунтований тим, що 19 вересня 2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, подружжя є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, подружжя мешкає окремо. З початком повномасштабного вторгнення воєнізованого формування військ рф на територію України ОСОБА_2 разом з чоловіком та дитиною виїхали за межі країни до Польщі, згодом ОСОБА_2 вивезла дитину в іншу країну, про що не повідомила ОСОБА_1 , місто їх перебування відповідачу невідомо, позивачем чиняться перешкоди у спілкуванні батька з дитиною; між батьками малолітнього сина виник спір щодо місця проживання дитини.

На переконання представника відповідача, з урахуванням віку дитини та того, що дитина та її матір проживають в іншій країні, запропонований відповідачем графік та спосіб спілкування, як забезпечення позову, буде достатнім для забезпечення прав та інтересів дитини та відповідача та уможливить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення зустрічного позову, тоді як невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання судового рішення, виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій, що може мати негативний вплив на психоемоційний стан дитини. Обраний відповідачем вид забезпечення позову шляхом усунення перешкод у спілкуванні та побаченні з дитиною за допомогою аудіо-/відеозв`язку, особистих зустрічей протягом певного проміжку часу спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком.

Забезпечення позову шляхом надання побачень батьку з дитиною за допомогою телефонних розмов, відеозв`язку, особистих зустрічей тощо спір по суті не вирішує, оскільки позовними вимогами є визначення місця проживання дитини з батьком, що є відмінним від застосованого заходу забезпечення позову.Тривалий розгляд справи без можливості спілкування дитини з батьком може призвести до втрати емоційного контакту, що в свою чергу ускладнить чи зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення зустрічного позову, оскільки може призвести до втрати емоційного контакту.

Розглянув заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судом, між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини.

Батьки дитини мешкають за кордоном окремо один від одного; при цьому позивач приховує країну свого місця перебування з дитиною.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 (провадження N 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків ЄСПЛ у справі "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" ("Cristian Catalin Ungureanu v. Romania", заява N 6221/14, п. п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється.

Відповідно до обставин справи "Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії" мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, п. 76).

В даній справі встановлено, що відповідач не має змоги з незалежних від нього причин вільно спілкуватися зі своїм малолітнім сином, що призводить до втрати зв`язку між ним, як батьком, та дитиною.

На переконання суду, є доцільним в цій ухвалі послатися на практику Верховного Суду, зокрема постанову Верховного Суду від 26 жовтня 2022 р. у справі N752/1253/22, в якій матір дитини окремо проживає від дитини (а в цій справі навпаки), вказано, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 травня 2021 року в справі N 761/25101/20, від 25 листопада 2020 року в справі N760/15413/19, від 15 вересня 2021 року в справі N 752/6099/20, від 26 жовтня 2022 року у справі N 752/1253/22.

Як встановлено судом, позивач приховує від відповідача місце свого перебування за кордоном разом з дитиною.

Отже, вочевидь існування обставин, які позбавляють відповідача можливості спілкуватися з малолітнім сином з урахуванням права батька дитини на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які обмежують право на таке спілкування, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та зобов`язання позивача забезпечувати щодня з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт батька (відповідача) з малолітнім сином шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків "Viber", "WhatsApp", "Telegram" та/або програм "Zооm", "Skype"; необхідність поновлення та підтримання контакту батька з дитиною, зокрема під час розгляду спору по суті.

Спілкування батька з дитиною мали б сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків відповідача з малолітнім сином, що відповідатиме законним інтересам дитини.

На переконання суду, з урахуванням предмету спору, який виник між сторонами, встановлених фактичних обставин (перебування дитини за кордоном), обраний вид забезпечення позову є доцільним та співмірним із заявленими вимогами, а невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів відповідача та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову та відмовляючи в задоволенні вимоги щодо порядку особистих зустрічей батька та дитини, суд враховує те, що позивач разом з дитиною перебуває за кордоном, приховує своє місце перебування, маючи для цього власні підстави, зокрема побоювання про відібрання відповідачем дитини від неї через створення сімейного спору задля відстрочки від мобілізації); за кордоном також, але в іншій країні перебуває відповідач.

Судом, окрім цієї цивільної справи, також здійснюється розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, та між подружжям виник спір щодо місця проживання малолітньої дитини, який, за умови надання особистих зустрічей батька та дитини може призвести до ускладнення сімейного конфлікту між подружжям ОСОБА_4 за кордоном, що не відповідатиме найкращим інтересам дитини та може призвести до негативних наслідків для усіх учасників судового спору.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст.3, п. 1 ч. 1 ст. 258, ч.ч. 1, 2 ст. 149, п. 2 ч. 1 ст. 150, ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153, 260 - 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Палагіної Юлії Володимирівни про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) забезпечувати щодня з 19.00 год. мінімум 30 хвилин контакт Тимченка Кирила Олеговича, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зв`язку/відеозв`язку за допомогою будь-якого мобільного зв`язку через застосунки "Viber", "WhatsApp", "Telegram" та/або програм "Zооm", "Skype" тощо.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 07.04.2025 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя В.В.Спаї