Справа № 643/4831/25
Провадження № 2/643/3136/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Бедрицька О. О. звернулася до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Суд, перевіривши заяву на її відповідність положенням ЦПК України, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1241261 від 28 березня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за указаною у позові адресою: АДРЕСА_1 .

У позові зазначено, що він подається до Московського районного суду м. Харкова відповідно до положень ч. 9 ст. 28 ЦПК України, за останнім відомим місцем перебування відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2025 року витребувано у Міністерства соціальної політики України з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості щодо відповідача за параметрами пошуку: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Липова Долина Липоводолинського р-ну Сумської обл., паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 24 червня 1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_1 .

07 квітня 2025 року до суду надійшла витребувана інформація від Міністерства соціальної політики України, з якої слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 04.06.2024. Одночасно з відповіді слідує, що 01.07.2024 відповідач самостійно через додаток «Дія» знявся з проживання за указаною адресою.

Згідно ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У позові зазначено, що сторони неповнолітніх дітей не мають.

Наявності інших передбачених ч. 2 ст. 28 ЦПК України підстав для звернення з цим позовом саме до Московського районного суду м. Харкова матеріали позову також не містять.

Отже, ані місце реєстрації відповідача, ані місце останньої відомої адреси проживання відповідача не входить в межі територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Щодо підсудності справи за позовом ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Пунктом 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

На період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон) не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 29 липня 2019 року у справі № 409/2636/17 дійшов до таких висновків: «Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, відповідачі у якій зареєстровані на непідконтрольній території України, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац перший частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно пункту 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції мав виконати вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та з`ясувати, чи включено відповідачів до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, оскільки запроваджені законодавцем заходи спрямовані на те, щоб повідомити усіх учасників розгляду справи про перебування спору на вирішенні суду з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя».

З матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою з м. Луганськ і офіційно через відповідний орган реєстрації реєстрував місце свого перебування, починаючи з 2018 року.

Таким чином, ОСОБА_2 мав зареєстроване у встановленому порядку місце перебування та останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_3 , тому за правилами підсудності справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, юрисдикція якого поширюється на територію останнього відомого зареєстрованого місця перебування відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відтак, суд вважає за необхідне передати справу до Дарницького районного суду м. Києва, відповідно до визначених процесуальним законом правил підсудності.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 08 квітня 2025 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО