ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Херсон

справа № 650/2581/24

провадження № 22-ц/819/229/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого - Радченка С.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Базіль Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 липня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Сікори О.О., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

03 червня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 359319 від 27.04.2021 року у розмірі 59342,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір № 319 від 27.04.2021 року, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 5900,00 грн. Позивач стверджував, що відповідачка не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача на підставі договорів відступлення права вимоги, укладених між фінансовими установами. Станом на дату подачі позову загальна сума заборгованості складає 59 342,00 грн, з яких 5 900,00 грн основний борг, а решта нараховані відсотки. Позивач також просив стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Заочним рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 359319 від 27.04.2021 року у розмірі 59342,00 грн, судові витрати у розмірі 3028,00 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та обов`язку боржника виконати свої зобов`язання за умовами укладеного кредитного договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Бігун В.П., діючи в інтересах відповідачки ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи, які суд вважав доведеними, порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, посилається на те, що розгляд справи відбувся без участі відповідачки, у зв`язку з чим вона не була повідомлена про судовий розгляд і не мала можливості подати свої заперечення щодо позову. Вважає, що ОСОБА_2 не укладала жодного договору кредитування, а стала жертвою шахрайських дій. Звертає увагу на порушення права ОСОБА_2 на справедливий судовий розгляд. Також вважає умови договору кредиту не справедливими по відношенню до споживача у зв`язку з їх незрозумілістю.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У письмовому відзиві, який надійшов на адресу суду апеляційної інстанції, ТОВ «Коллект Центр» просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 27 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 359319.

За умовами вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого реагування» зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 5900 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Кредит надано на строк, зазначений у заяві - анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною.

Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту.

Розділом 1 умов договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Згідно п. 1.9 договору, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік.

В анкеті-заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявила бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 5900 грн на особистий картковий рахунок. Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 16 днів з моменту отримання кредиту.

Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу які власноручний підпис (п.1.6).

Також, у анкеті-заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язалась повернути кредит у розмірі 5900 грн та сплатити проценти у розмірі 1888,00 грн.

Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг.

ОСОБА_2 здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову.

В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 5900 грн, шляхом переказу грошових коштів на картку номер НОМЕР_1 банку Tascombank, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.12).

Відповідачка зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконала, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про споживчий кредит №359319 від 27.04.2021 року.

Відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №359319 від 27.04.2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є ОСОБА_2 .

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, станом на дату подачі позову заборгованість за кредитним договором яка установлена позивачем та яка підлягає до стягнення рахується у сумі 84398,91 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 5900,00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 78498,91 грн.

Позиція апеляційного суду.

Згідно частини першої ст.368 ЦПК України, в апеляційному суді справа розглядається за правилами розгляду справ у суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною третьою ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її розгляд здійснюється у письмовому провадженні, без виклику сторін.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першоїстатті 3Закону України «Про електронну комерцію»,електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першоїстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьоїстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостоюстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням зазначених норм, у даній справі слід дійти висновку про укладеність між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_2 кредитного договору та погодження сторонами всіх його істотних умов.

При цьому, колегія суддів вважає, що позивачем, при зверненні до суду з даним позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачці кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто нею в заяві-анкеті на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною.

Відповідачка ОСОБА_2 , заперечуючи факт отримання нею коштів за кредитним договором належних та допустимих доказів в їх підтвердження не надала. Посилання на кримінальне провадження №0000023, внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 про можливе шахрайство, не доводить факт її непричетності до укладення договору. Відповідно до статті 81 ЦПК України, тягар доказування покладається на особу, яка посилається на відповідні обставини. Представник відповідачки не надає належних та допустимих доказів, що підтверджують наявність шахрайських дій та звільняють відповідачку від виконання зобов`язань за кредитним договором. Факт відкриття кримінального провадження сам по собі не є безумовною підставою для невизнання боргових зобов`язань.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги в частині заперечення відповідачки щодо факту отримання нею коштів за обставин, зазначених у позовній заяві.

Також неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод в частині розгляду справи за відсутності відповідачки без належного її повідомлення про час та місце розгляду справи. Так, розгляд справи було проведено судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в заочному порядку. З огляду на те, що зареєстрованим місцем проживання відповідачки була вказана тимчасово-окупована територія, її повідомлення про розгляд справи було здійснено шляхом публікації оголошення на сайті суду, відповідно до встановленого законом порядку (стаття 121 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"). Слід зауважити, що судом першої інстанції були прийняті до уваги зазначені обставини при розгляді заяви про перегляд заочного рішення. Суд задовольнив відповідне клопотання представника відповідачки та поновив строк для подання заяви, надавши доступ до правосуддя учаснику справи у повному обсязі, зокрема, на апеляційний перегляд судового рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про несправедливість умов договору через їх незрозумілість, апеляційний суд зазначає, що договір та анкета-заява містять відомості щодо строків та порядку повернення кредиту та сплати процентів за його користування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, що дає можливість суду встановити обставини щодо зобов`язань відповідачки за кредитним договором та їх невиконання нею.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні. В частині стягнення судових витрат рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 12 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко

Л.В. Базіль