провадження 2/175/2638/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

з секретарем Кульпіною Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 04 листопада 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, позовні вимоги доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові і в судовому засіданні посилалася на те, що відповідач 22 червня 2024 року допустив порушення правил утримання собак, внаслідок чого її собака укусила дитину позивача, спричинивши їй тілесні ушкодження, було складено відповідний адміністративний протокол. Вказаними діями позивачу також завдано матеріальну і моральну шкоду. Вважає, що вказану шкоду повинен відшкодовувати відповідач і просила стягнути з цього відповідача майнову шкоду завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 6523 гривень 00 копійок та 80000 гривень в якості моральної шкоди, задовольнивши позов у повному обсязі.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що собака яку він приютив покусала доньку позивача, тому намагався якось відшкодувати частково матеріальну і моральну шкоду, однак у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду.

Вислухати пояснення позивача і відповідача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_1 , що пдтверджуєтьсч свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 04 січня 2016 року.

Також судом встановлено, що 22 червня 2024 року близько 16 години 30 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 привів свою собаку, яку він приютив у себе десь 2023 році і вона в нього мешкає у тамбурі, він її вигулює та годує, схожа на породу (Хаскі), у громадське місце для вигулу без повідку та наморднику, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю, а саме: собака, що належить ОСОБА_3 заподіяла шкоду здоров`ю малолітній ОСОБА_2 , чим допустив порушення правил утримання собак (без намордника і повідка), що призвело до завдання тілесних ушкоджень малолтній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в вигляді укусу собакою відповідача, що за своїм характером відносяться до легкого ступеню тяжкості, як такі, що зумовили короткочасний розлад здоров`я. При цьому порушення цим відповідачем правил утримання собак у цей день знаходилось у прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді завданих сину позивача тілесних ушкоджень. У зв`язку з вище наведеним було складено відповідний адміністративний матеріал відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП та направлений до суду для розгляду.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача, що вказана собака не його, а дворова (бездоглядна), з його слів, оскільки зазначене спростовується вище наведеним та матеріалами справи, а саме фотографіями його з собакою та його поясненнями на підготовчому судовому засіданні.

Згідно ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

За ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 154 КУпАП - закрито за п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили.

Судом також враховано, що постанова суду про закриття провадження у справі за п. 7 ст. 247 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення не звільняє відповідача від відшкодування завданої шкоди.

Згідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року встановлено факт вчинення відповідачем адміністративного правопорушення відносно дитини позивача, факт завдання діями відповідача ушкодження здоров`я дитини позивача, а також наявність причинно-слідчого зв`язку між діями відповідача та зазначеними наслідками у вигляді ушкодження здоров`я сина позивача і відповідно винність відповідача в завданні шкоди.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вказаними протиправними діями цього відповідача позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди, що вимушує позивача звернутись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідач в добровільному порядку не бажає здійснити відшкодування шкоди в розмірі заявленому позивачем.

В судовому засіданні встановлено, що ушкодженням здоров`я сина винними діями відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди, що полягає в наступному: придбання ліків та лікарських засобів - 3045 грн.; витрати на проїзд до м. Дніпра (Міська клінічна лікарня N? 9 та Обласна дитяча клінічна лікарня) кожного дня з 24.06.2024 року по 19.07.2024 року на прийом до лікаря хірурга на перев`язку рук на суму 3478 грн. Таким чином, внаслідок протиправних дій відповідача у вигляді порушення правил утримання собаки, за наявності його вини, позивачу задано реальних збитків у вигляді витрат на лікування дитини, транспортування її до лікарні для перев`язок на загальну суму 6523 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з порушенням правил утримання собак донці позивача було завдано ушкодження здоров`я, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача).

Крім матеріальної шкоди позивачу була завдана і моральна шкода, що полягає в наступному: на час проходження курсу лікування позивач з донькою вимушена була відмовитись від звичного способу життя, оскільки донька потребувала стороннього догляду, сам факт перенесення такої травми, фізичний біль при укусі собакою, фізичний біль від тривалих і в той же момент необхідних медичних процедур та маніпуляцій, безсоння від болю та від хвилювань в результаті викликало не лише фізичну але й душевну біль, та завдало глибокої душевної травми та спричиняли моральні страждання позивачу, є постійний психологічний стрес; відношення відповідача до скоєного ним, який не тільки не робить ні чого для відшкодування завданої шкоди, також завдає душевного болю. Це теж викликає моральні страждання позивача.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З викладеного видно, що позивачу неправомірними діями відповідача завдано моральної шкоди за кожною з підстав встановлених законодавцем.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Таким чином, виходячі з вимог зазначених норм матеріального права витікає, що неправомірними діями відповідача, пов`язаними з неналежним утриманням собаки позивачу було завдано моральної шкоди, яка знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і яка підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 20000 грн. за рахунок винної особи (відповідача), в задоволенні решти вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Не може суд прийняти до уваги часткове заперечення відповідача проти позову, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню.

При таких обставинах суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), майнову шкоду завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 6523 гривень 00 копійок та 20000 гривень в якості моральної шкоди, а всього стягнути 26523 гривень 00 копійок. У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 55 Конституції України; ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177, 1195 ЦК України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), майнову шкоду завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у розмірі 6523 гривень 00 копійок та 20000 гривень в якості моральної шкоди, а всього стягнути 26523 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Держави судовий збір у розмірі 371 гривень 28 копійок, іншу частину судового збору віднести за рахунок Держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко