г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3432/24
Номер провадження 2/213/468/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренко В.В.

секретар судового засідання - Гусарової О.С.

за відсутності сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» про стягнення не виплаченої заробітної плати при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року у справі №213/2906/23 задоволено позовну заяву про стягнення з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», , на його користь заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 43773,25 грн. На підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №213/2906/23 від 19 вересня 2023 року, який для примусового виконання направлено до Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постановою Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.02.2024 року було відкрито виконавче провадження №74086758. Станом на теперішній час рішення Інгулецького районного суду від 19 вересня 2023 року не виконано. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» () змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» () та відповідно адресу свого місце знаходження. До зміни назви та свого місцезнаходження відбулася реорганізація боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» () шляхом виділу з нього Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», яка завершена 08 травня 2023 року. Рішенням №07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891) від 07 березня 2023 було вирішено, виділити з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ». Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» активи та пасиви, у вигляді частини майна ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», згідно з розподільчим балансом (пункт 1). Створено Комісію з виділу. Уповноважити Голову Комісії з виділу, здійснити всі необхідні заходи для виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства (пункт 2). 11 квітня 2023 року Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891), у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються. Зобов`язання за трудовими відносинами до ТзОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» за розподільчим балансом не перейшли.

12 квітня 2023 року відбулась державна реєстрація, створеного в результаті виділення, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» ().

Зазначає, що створене Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ- РЕМОНТИ» (), яке є правонаступником по майновим і немайновим правам та обов`язкам ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», , згідно з розподільчим балансом від 11 квітня 2023 року несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», , відповідно до статті 109 ЦК України.

Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за квітень 2023 року і компенсацію відпустки, не виплачені при звільненні, у розмірі 8715 грн. 44 коп., та заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2022 року по 31 березня 2023 року (включно) в загальному розмірі 43773 грн. 25 коп. У відповідності до ч.2 ст.430 ЦПК України просить допустити негайне виконання судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

09 серпня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09 вересня 2024 року ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15 листопада 2024 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року у справі №213/2906/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» задоволено; стягнуто з ТзОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» заборгованість по заробітній платі за квітень 2023 року і компенсацію відпустки, не виплачені при звільненні, у розмірі 8715(вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 44 коп., та заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2022 року по 31 березня 2023 року (включно)в загальному розмірі 43773 (сорок три тисячі сімсот сімдесят три) грн. 25 коп. Рішення набрало законної сили 20 жовтня 2023 року (а.с.8-10).

Постановою Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.02.2024 року було відкрито виконавче провадження №74086758.

Доказів виконання судового рішення від 19 вересня 2023 року суду надано не було.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», , змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23», , та відповідно адресу свого місце знаходження.

До зміни назви та свого місцезнаходження відбулася реорганізація боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», , шляхом виділу з нього Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», яка завершена 08 травня 2023 року.

Рішенням №07/03 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», , від 07 березня 2023 було вирішено, виділити з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ». Передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» активи та пасиви, у вигляді частини майна ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», згідно з розподільчим балансом (пункт 1). Створено Комісію з виділу. Уповноважити Голову Комісії з виділу, здійснити всі необхідні заходи для виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», відповідно до чинного законодавства та в порядку, встановленому статутом товариства (пункт 2) (ва.с.19).

11 квітня 2023 року Головою Комісії з виділу складено та посвідчено в нотаріальному порядку розподільчий баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» (ідентифікаційний код 40799891), у зв`язку з виділом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються, зокрема розділом «інші зобов`язання».

12 квітня 2023 року відбулась державна реєстрація, створеного в результаті виділення, Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», (а.с.17).

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст.94 КЗпП України). Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як передбачено частиною 5 ст. 97 КЗпП України, що аналогічно приписам ч.3 ст.15 Закону «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вказані норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що у структуру заробітної плати входять також інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Положеннями частини 1 ст.83 КЗпП України, що відповідає змісту ч.1 ст.24 Закону України "Про відпустки" визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

У Постанові Великої Палати ВС від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначено, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає відповідальність, яка передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2020 року у справі №266/6853/18 (провадження №61-9549св19) зроблено висновок, що «згідно положень ст.ст.115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не позбавляє позивача від обов`язку доведення наявності права на отримання певних сум».

Частиною 3 ст.109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Відповідно до ст.619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові (справа №910/2615/18) зазначила, що з огляду на положення статті 619 Цивільного кодексу України, кредитор може пред`явити вимогу в досудовому порядку або звернутися до суду з окремим позовом до субсидіарного боржника в порядку позовного провадження. У таких випадках субсидіарний боржник не є правонаступником основного боржника, а особою, яка є додатково відповідальною за зобов`язанням основного боржника в силу прямого припису закону.

У разі коли первісний боржник зобов`язань перед кредитором за розподільчим балансом не передавав та залишається основним боржником за зобов`язаннями, щодо яких винесено судове рішення, стягувач не втрачає права та можливості звернення до особи, яку він вважає субсидіарним боржником, з окремим позовом. При розгляді справи про звернення кредитора з позовом до субсидіарного боржника останній може заперечувати проти суми заборгованості за зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до основного боржника, зокрема доводити, лише що сума боргу є меншою або відсутня взагалі.

Також судом при з`ясуванні обставин по справі враховується позиція викладена у Постанові Верховного Суду (справа №904/5711/18) від 28 квітня 2023 року.

Зокрема, у постанові зазначено, що Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у частині 4 статті 4 передбачено, що у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Виділ не є різновидом припинення юридичної особи, це один зі способів створення юридичної особи. Основною відмінністю виділу є те, що в результаті виділу створюється нова юридична особа, яка наділяється існуючою юридичною особою певним майном. При цьому попередня юридична особа не припиняється, однак юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ, за зобов`язаннями, які перейшли згідно з розподільчим балансом.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, лише тоді несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (частини 4 статті 109 Цивільного кодексу України).

Наведеними положеннями Кодексу, окрім правонаступництва щодо переданих за розподільним балансом зобов`язань, встановлена також взаємна субсидіарна (а в певних випадках і солідарна) відповідальність відповідних юридичних осіб за зобов`язаннями, боржником за якими була юридична особа, з якої здійснено виділ, та які існували перед виділом (тобто виникли до виділу та створення нової юридичної особи).

Субсидіарна відповідальність врегульована статтею 619 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями якої договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність (ч. 2).

Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі.

Водночас згідно зі статтею 543 Цивільного кодексу України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За визначенням, наведеним у статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Представником відповідача: «Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» у заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що він був позбавлений права та можливості повідомлення основного боржника ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» про пред`явлену вимогу, та подання клопотання про залучення основного боржника.

Cуд зауважує, що заочне рішення було скасоване задля надання можливості відповідачу повною мірою реалізувати свої права. Але цим правом відповідач не скористався; у судове засідання не з`явився; клопотаня до суду про залучення основного боржника, на що посилається у заяві, не надав, що свідчить про можливу неактуальність поставленого питання, зміну своєї позиції.

Також, представник відповідача у заяві про перегдяд заочного рішення посилається на те, що судове рішення про стягнення заборгованості з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основного боржника за зобов`язаннями по виплаті заборгованості із заробітної плати ОСОБА_1 , прийняте після завершення процедури виділу новоствореної юридичної особи ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», що не встановлює обставин субсидіарної відповідальності останнього, внаслідок чого не може мати преюдиційного значення для відповідача щодо його прав та обов`язків як субсидіарного боржника.

Державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» відбулася 12 квітня 2023 року, рішення ухвалено щодо стягнення з ТзОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» заборгованість по заробітній платі за квітень 2023 року; компенсації відпустки, не виплачені при звільненні; заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2022 року по 31 березня 2023 року. Тобто, правовідносини виникли до виділу юридичної особи. Рішення набрало законноої сили.

Основний боржник відмовився задовольнити вимогу, ОСОБА_1 не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, тому ОСОБА_1 пред`явив вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, є правонаступником юридичної особи, з якої був здійснений виділ.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ - РЕМОНТИ» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» (попередня назва - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») щодо заборгованості по заробітній платі, яка стягнута на користь ОСОБА_1 за рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2023 року у справі №213/2906/23, оскільки вони виникли до виділу та створення нової юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями частин 1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. За частиною 2 вказаної статті, суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті. Оскільки, як видно із письмових доказів, доданих до позову, заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу, виникла більше ніж за один місяць, отже слід допустити негайне виконання рішення суду, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47, 83, 116 КЗпП України, ст.ст.109, 619 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» про стягнення не виплаченої заробітної плати при звільненні, - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за квітень 2023 року і компенсацію відпустки, не виплачені при звільненні, у розмірі 8715(вісім тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 44 коп., та заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2022 року по 31 березня 2023 року (включно)в загальному розмірі 43773 (сорок три тисячі сімсот сімдесят три) грн.25 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_3 ,адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», адреса: пр. Слобожанський, 40А, місто Дніпро, 49051, .

Дата складення повного тексту судового рішення 01 квітня 2025 року.

Суддя В.В.Мазуренко