ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7040/23 Номер провадження 22-ц/814/1760/25Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Карпушина Г.Л.; суддів Бутенко С.Б., Обідіної О.І., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2024 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 2007.2006 року, яка станом на 07.11.2023 складає 57979,61 грн., із яких: 47432,23 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10547,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками; а також просило вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову вказувало, що відповідач не виконувала взятих на себе зобов`язань у порядку та строки, які визначені умовами кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.07.2006 року у розмірі 57979 61 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов слід залишити без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, які були невід`ємною частиною договору б/н від 20.07.2006 року та не підписувала їх.

Вказує, що позивачем до суду не надано оригіналу заяви б/н від 20.07.2006 року.

Як на обгрунтування своїх вимог банк посилався на підписані ОСОБА_1 23.11.2020 року заяви про приєднання Умов та Правил надання послуг, проте підписи на заявах виконані не від її імені, а також не надано до суду оригіналів даних заяв, а тому вони не можуть бути прийняті, як докази по справі.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2006 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанк, яка містить її персональні дані на бланку ПриватБанк, якою підтвердила, що ознайомлена та згодна із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Правилами використання платіжною картою та Тарифами банку. Також сторони погодили, що тип кредитного ліміту: фінансовий, сума кредитного ліміту: 3000,00 грн, базова процентна ставка: 36% з розрахунку 360 днів в році, термін дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії карти, порядок погашення заборгованості: щомісячно платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (т.1, а.с. 33). Сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.

Районним судом також встановлено, що 23.11.2020 ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, якою погодила наявність у неї вільного волевиявлення згідно зі статтею 634 ЦК України, а також, що підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (т.1, а.с. 34-41).

23.11.2020 ОСОБА_1 підписано та підтверджено отримання, ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних позичальником умов кредитування; а також отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором (т.1, а.с. 42-43).

Районним судом встановлено, що АТ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 05.04.2006, терміном дії 04/13, тип картки «Універсальна», № НОМЕР_2 , дата відкриття 07.06.2012, терміном дії 12/15, тип картки «Універсальна», № НОМЕР_3 , дата відкриття 07.11.2015, терміном дії 02/18, тип картки «Універсальна», № НОМЕР_4 , дата відкриття 01.02.2018, терміном дії 09/21, тип картки «Універсальна», № НОМЕР_5 , дата відкриття 15.06.2018, терміном дії 05/22, тип картки «Універсальна GOLD», № НОМЕР_6 , дата відкриття 23.11.2020, терміном дії 08/23, тип картки «Універсальна GOLD» (т.1, а.с. 32).

Окрім того, представником позивача надано суду фото підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних карт, які було видано 01.02.2018, 15.06.2018, 23.11.2020 року (т.3, а.с. 3-6).

Як вбачається з матеріалів справи 05.04.2006 здійснено старт карткового рахунку № НОМЕР_1 , 20.07.2006 встановлено кредитний ліміт 3000 грн, який неодноразово збільшувався, останній раз 16.06.2021 до 45000 грн. та 26.12.2022 року зменшено до 0,00 грн. (т.1, а.с. 31).

Згідно заборгованості за договором №б/н від 20.07.2006, укладеного між ПриватБанк та ОСОБА_1 , станом на 01.01.2023 складає: 47432,23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10547,38 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а всього 57979,61 грн, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості (т.1, а.с. 5-30, 163-208).

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка належними та допустимими доказами підтверджена та підлягає стягненню з відповідача.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З наданих матеріалів справи вбачається, що 20.07.2006 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, яка містить її персональні дані на бланку ПриватБанк, згідно якої їй було встановлено кредитний ліміту 3000,00 грн, базова процентна ставка: 36% з розрахунку 360 днів в році, термін дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії карти, порядок погашення заборгованості: щомісячно платежами в розмірі 7% від суми заборгованості (т.1, а.с. 33).

Із довідки АТ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 05.04.2006, терміном дії 04/13.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 20.07.2006 року станом на 04.13 року заборгованість відсутня ( а.с.5 на звороті).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 81 ЦПК України визначає обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі.

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк», не надало належних та достовірних доказів щодо переукладення кредитного договору б/н від 20.07.2006 року, а також, що підписуючи вказану заяву відповідач була ознайомлена з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» та була повністю проінформована про умови кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про продовження строку дії кредитного договору, та враховуючи те, що станом на 04.13 року заборгованість за кредитним договором від 20.07.2006 року відсутня, у районного суду були відсутні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Посилання АТ КБ « ПриватБанк» на те, що відповідачем було 23.11.2020 підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, якою погодила наявність у неї вільного волевиявлення згідно зі статтею 634 ЦК України, а також, що підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати не беруться до уваги, оскільки позивачем не доведено зв`язок між вказаними документами та кредитним договором б/н від 20.07.2006 року, який є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скаргу підлягає задоволенню частково, рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу задоволено частково, рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову, з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст.ст.367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2024 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4026 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ С.Б. Бутенко _____________________ О.І. Обідіна