Провадження № 2/185/2039/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
07 квітня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Виговської Є.В., представника позивача Старенко Т.М., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
05.12.2024 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати кредиту та процентів за Кредитним договором № 019/10/2014/0180 від 03.10.2014 року та рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц в сумі 34 101,59 грн., в т.ч.: - 3 проценти річних за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 9 340,33 грн.; - інфляційні втрати за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 24 761,26 грн., та судові витрати по справі.
Обґрунтовуючи позовні вимоги Банк зазначив що, за договором № 019/10/2014/0180 від 03.10.2014 року відповідачі мають заборгованість у вище зазначеній сумі. Банк виконав свої договірні зобов`язання за вказаним договором, надавши Відповідачам відповідні кошти. Відповідачі не виконали належним чином зобов`язання за договором та не повернули кошти у визначених Кредитним договором строк.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в ньому обставини.
Відповідачі двічі в судове засідання не з`явилися, судом було ухвалено розглянути справу в заочному судовому засіданні.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні обставини. 03 жовтня 2014 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1, Позичальник) був укладений кредитний договір №019/10/2014/0180. Відповідно до п. 1.1, пп. 1.3.1, 1.3.2, 1.4.1, 1.4.2 Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі 81 120,00 грн. строком з 03.10.2014 року по 02.10.2019 року, із сплатою Позичальником процентів за користування кредитом, виходячи із 19% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, що передбачені цим договором, процентна ставка встановлюється у розмірі 24% річних. Згідно п. 4.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язався повертати кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі у передбачені договором строки. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у додатку 2 до цього договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 2 132,00 грн., щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця (п. 3.1 Кредитного договору).
Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов`язань Відповідача 1 за Кредитним договором, між Позивачем, Відповідачем 1 та ОСОБА_2 (далі - Відповідач 2, Поручитель) укладено Договір поруки № 019/10/2014/0180Р від 03.10.2014 року (далі - Договір поруки). Відповідно до пункту 1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов`язань по Кредитному договору. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Позивачем за виконання зобов`язань по Кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за Кредитним договором в тому ж обсязі, що Позичальник (п. 1.4 Договору поруки).
За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Всупереч умовам Кредитного договору, Відповідач 1 протягом строку користування кредитом неодноразово допускав порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків.
Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань Позичальником є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки та у розмірах, як це було визначено кредитним договором. Згідно ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1. ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (зокрема - грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 553 ЦК України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У зв`язку з невиконанням Позичальником договірних зобов`язань за Кредитним договором, АБ «УКРГАЗБАНК» вимушений був звернутися до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Відповідача 1, Відповідача 2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц, що набрало законної сили 18.06.2016 року, було встановлено факти: - укладання Позивачем і Відповідачем Кредитного договору на вищезазначених умовах; - надання Банком Позичальнику кредиту у сумі 81 120,00 грн. строком до 02.10.2019 року; - порушення Відповідачем зобов`язань за Кредитним договором та наявність заборгованості за кредитом та процентами в сумі 70 875,92 грн. ( в т.ч.: 66 964,24 грн. - заборгованість по кредиту строкова; 2 787,76 грн. - заборгованість по кредиту прострочена кредит; 1 123,92 грн. - заборгованість по процентах поточна). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц з Відповідача 1, Відповідача 2 на користь Позивача було стягнуто солідарно заборгованість за кредитом та процентами за Кредитним договором в сумі 70 875,92 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З ухваленням рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц зобов`язання Відповідачів 1,2 за Кредитним договором не припинилися, оскільки ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). Зазначене рішення суду підтверджує наявність заборгованості Відповідача 1, Відповідача 2 перед Позивачем за Кредитним договором в період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року, що зазначена у розрахунку заборгованості. Сплата заборгованості згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц здійснювалася Відповідачем 1, Відповідачем 2 протягом більше восьми років - по 14.11.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. ст. 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 №202/4494/16-ц(14- 318цс18); від 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс18); 04.07.2018 №310/11534/13-ц(14- 154цс18) наведено наступні висновки щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК у разі дострокового стягнення рішенням суду заборгованості по кредиту. А саме: відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо періоду стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі N 127/15672/16-ц зазначено: «Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18 (провадження N 12-302гс18). Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Таким чином, за порушення виконання грошових зобов`язань зі сплати заборгованості за Кредитним договором та рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України Відповідач 1, Відповідач 2 зобов`язані сплатити Позивачу 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати кредиту та процентів за Кредитним договором № 019/10/2014/0180 від 03.10.2014 року та рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц в сумі 34 101,59 грн., в т.ч.: - 3 проценти річних за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 9340,33 грн.; - інфляційні втрати за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 24 761,26 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 2422.40 грн. слід стягнути з відповідачів.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ) в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» () 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошових зобов`язань зі сплати кредиту та процентів за Кредитним договором № 019/10/2014/0180 від 03.10.2014 року та рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року по справі № 185/3246/16-ц в сумі 34 101,59 грн., в т.ч.: - 3 проценти річних за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 9340,33 грн.; - інфляційні втрати за період з 03.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно) в сумі 24 761,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» витрати на судовий збір в сумі 1211.20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» витрати на судовий збір в сумі 1211.20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: В. О. Головін