ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 619/3824/24

провадження № 22-ц/818/1188/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року, постановлене суддею Овсянніковим В.С.

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2017 року на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , з 1 500 гривень щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15.01.2018.

Мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою. Згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2017 з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку та введення в країні військового стану. Внаслідок повномасштабного вторгнення РФ та постійних обстрілів вона з донькою та матір`ю вимушені були покинути домівку і зараз вимушені мешкати у зйомній квартирі в м. Харкові, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Зазначає, що її мати, ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи, потребує постійного стороннього догляду, лікування та перебуває на обліку Козачолопанській амбулаторії загальної практики сімейної медицини як особа з інвалідністю 3 групи.

На момент ухваления рішення про стягнення аліментів судом не враховувалось наявність в неї інших утриманців.

Також змінився матеріальний стан відповідача, який з 14.08.2022 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 , його розмір грошового забезпечення на місяць складає 21 329,25 гривень. За період з серпня 2023 по травень 2024 відповідач отримав 222 468,38 гривень.

Раніше відповідач не працював, не мав постійного доходу, сплачував аліменти нерегулярно.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів про зміну розміру стягнення аліментів - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог суд вважав, що позивачем не доведено погіршення її матеріального або сімейного стану. З таким висновком суду погодитись не можливо. Суд першої інстанції, на підставі наданої позивачем довідки ОК-5 ПФУ встановив, що починаючи з 2018 року прослідковується збільшення її доходів у бік зростання. Однак, це не зовсім так, оскільки розмір грошового забезпечення відповідача є значно більшим. Дійсно позивачка постійно працює, оскільки несе тягар відповідальності за дитину з її народження, в протилежність відповідачу, який до 2022 року офіційно не працював, аліменти сплачував не регулярно, допустив заборгованість по аліментам, не цікавився цим питанням взагалі, не зв`язувався з виконавчою службою. Але суд не звернув на цей факт увагу, хоча посилався на ст.141 СК України, яка передбачає рівність прав та обов`язків матері та батька щодо дитини, в тому числі у виконанні взаємного обв`язку утримувати дитини до її повноліття. Вважає, що спірні правовідносини, в тому числі питання покращення/ погіршення майнового положення платника та одержувача аліментів, суд повинен був розглядати першочергово на момент подачі позову. Вдаючись в порівняння доходів сторін за минули роки, суд повністю проігнорував той факт, що на червень 2024 року, тобто на час звернення до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі, позивачка втратила роботу, офіційно не працевлаштована, доходу не отримує, що підтверджується довідкою ПФУ ОК-5, ОК-7, і саме у зв`язку із погіршенням свого матеріального стану звернулась до суду. Позивач не погоджується з висновками суду про те, що допомогу, яку отримує позивач та її донька як внутрішньо переміщені особи, яких змусили залишити своє місце проживання у результаті збройної агресії, є доходом. Розмір отриманої допомоги не включається до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу відповідно до підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу, адже ці суми належать до державної та соціальної допомоги. Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що позивач працевлаштована, отримує заробітну плату, а також має дохід як ВПО є такими, що не відповідають дійсності. Однак в матеріалах справи навпаки наявні докази, а саме квитанції про перерахування аліментів, виписка з банківського рахунку ОСОБА_6 , які свідчать, що з кінця 2022 року матеріальний стан відповідача значно покращився, рівень заробітку значно збільшився, ніж був у 2017 році під час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, є стабільним, і дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 1/4 доходу, що забезпечить гармонійний розвиток дитини. Той факт, що ОСОБА_2 визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я, переведений в іншу військову частину, де продовжує служити, час від часу потребує лікування та реабілітації, то з цього приводу слід зазначити, що ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, отримавши поранення, державою наділений широкими пільгами та компенсаціями, визначеними у ст. ст.12, 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, в тому числі у медичному обстеженні і диспансеризації із залученням необхідних спеціалістів. В матеріалах справи відсутні достеменні докази про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я не може виконувати свого обов`язку щодо сплати аліментів, навпаки він продовжує працювати на військовій службі. Згідно довідки ВЛК №1465 від 17.05.2023 за станом свого здоров`я ОСОБА_2 придатний до служби в частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах. Його заслуги перед державою у вигляді нагород не впливають на предмет спору про зміну розміру аліментів. Таким чином, висновки суду про те, що у відповідача у зв`язку з отриманими травмами під час бойових дій здоров`я погіршилося, не відповідають обставинам справи, оскільки останній продовжує працювати на військовій службі, інвалідність відповідачу не встановлювалась. Крім того, суд зазначає, що відповідач утримує свою матір, яка є людиною з інвалідністю третьої групи з 01.04.2007, безстроково, що не може свідчити про поліпшення матеріального становища відповідача. Однак, факт наявності на утриманні у відповідача матері інваліда третьої групи вже був врахований Дергачівським районним судом Харківської області у справі №619/3782/17 при присуджені аліментів в розмірі 1500грн. Доказів того, що відповідач проживає разом з матір`ю і здійснює догляд до суду не надано. Позивачу відомо, що його мати ОСОБА_6 з початком війни проживає у м.Лубни разом з донькою. Однак, суд безпідставно не прийняв до уваги факт наявності на утриманні у позивача матері ОСОБА_5 , яка має інвалідність третьої групи з 01.10.2018, безстроково, хоча судом досліджувалась довідка МСЕК №968095 (а.с.21), довідка Козачолопанського старостинського округу Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області №179 від 26.04.2024, з якої вбачається, що позивачка дійсно здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка потребує постійного стороннього догляду та перебуває на обліку у Козачолопанській амбулаторії загальної практики сімейної медицини як особа з інвалідністю III групи (а.с. 17). довідка ВПО, згідно якої ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою і її донькою в м.Харкові. На момент ухвалення рішення 19.12.2017 про стягнення аліментів судом не враховувалось наявність у позивача інших утриманців. Зараз дитині 12 років, забезпечити їй розвиток на 1500 грн., встановлений 19.12.2017 Дергачівським районним судом Харківської області, неможливо, що фактично визнає сам відповідач, який зараз сплачує аліменти майже в двічі більше ніж встановлено судом. Однак, позивачка не впевнена в тому, що відповідач буде в подальшому сплачувати аліменти на утримання дитини в тій сумі, яка забезпечити нормальний розвиток дитини. Припинити сплачувати аліменти в добровільному порядку відповідач може в будь-який момент, а тому права дитини не будуть захищеними. Крім того частина аліментів надходить від матері відповідача ОСОБА_6 , яка не несе аліментних зобов`язань перед дитиною і може припинити сплачувати у будь-який момент.

ОСОБА_7 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності обставин погіршення свого матеріального становища, погіршення свого здоров`я або здоров`я нашої дочки ОСОБА_4 , інших випадків, які зазначені у статті 192 Сімейного кодексу України як підстави для збільшення розміру аліментів. Разом з цим, вважає, що він довів суду належними, допустимими та достатніми доказами погіршення стану свого здоров`я, в зв`язку з отриманням поранення та проходженням військової служби в ЗСУ, необхідність його подальшого лікування, перебування на його утриманні матері з інвалідністю, збільшення його витрат, які пов`язані з несенням військової служби, зміну свого сімейного стану. Зазначає, що кожного місяця добровільно сплачує аліменти позивачці в більшому розмірі у 5 тис грн, ніж стягнуто за рішенням суду. Вважає, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05.11.2024, тому просить залишити його в силі. Заперечує проти нового доводу позивачки в апеляційній скарзі про відсутність у неї роботи та доходу. Навпаки, наявні у справі докази свідчать про наявність у позивачки роботи та щомісячних доходів на час звернення до суду з позовом. Зазначає, що позивачка є працездатною особою, доказів неможливості працювати за станом здоров`я суду не надала, тому її довід про те, що у неї погіршився матеріальний стан з часу ухвалення рішення про стягнення з мене аліментів 19.12.2017 не доведений належним чином. Позивачка не подала суду жодного доказу на підтвердження перебування її матері на утриманні, зокрема про розмір доходів своєї матері, які мають бути меншими ніж встановлений прожитковий мінімум.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити задовольнити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки не є підставою для задоволення вимог про зміну способу стягнення аліментів у спосіб, визначений у позовній заяві, оскільки сам по собі факт наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством. Крім того, позивачкою не наведено конкретно з відповідним наданням доказів, які зміни матеріального або сімейного стану сталися у неї (у випадку їх погіршення), натомість з витребуваних доказів вбачається, що позивач працевлаштована, отримує заробітну плату, а також має дохід як ВПО. У відповідача ж напроти у зв`язку з отиманими травмами під час бойових дій здоров`я прогіршилося, що підтверджено матеріалами справи, а також він утримує свою матір, яка є людиною з інвалідністю третьої групи з 01.04.2007, безстроково, що також не може свідчити про поліпшення матеріального становища відповідача.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним висновком суду першої інстанції.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19.12.2017 - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-10).

З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.09.2020 МВДВС по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що станом на 01.05.2024 залишок боргу ОСОБА_2 за виконавчим документом №619/3782/17 складає 71 900 гривень (а.с. 13-14).

Згідно довідок ВПО №6331- та № №6331- від 08.08.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 довідка ВПО №6331- від 12.12.2023 мають фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).

З довідки Козачолопанського старостинського округу Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області №179 від 26.04.2024 виданої ОСОБА_1 вбачається, що позивачка дійсно здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_5 , яка потребує постійного стороннього догляду та перебуває на обліку у Козачолопанській амбулаторії загальної практики сімейної медицини як особа з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 17).

ОСОБА_5 має інвалідність третьої групи з 01.10.2018, безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК №968095 (а.с. 21).

З довідки сімейного лікаря Козачолопанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини Дергачівської міської ради Харківської області вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Козачолопанській АЗПСМ, потребує постійного стороннього догляду та є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 24).

Відповідач з 14.08.2022 був мобілізований до ЗСУ та перебуває на військовій службі у військовій частині по теперішній час, що підтверджується відповідними доказами: копія військового квитка з відмітками про перебування в ЗСУ з 14.08.2022 по цей час; копія припису про переведення в іншу частину від 28.05.2024; ксерокопію військового квитка; посвідчення НОМЕР_2 ; довідка про безпосередню участь у бойових діях солдата ОСОБА_2 за №3422 від 01.06.2024 видану Військовою частиною Міністерства оборони України; копія нагороди почесної відзнаки « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_3 ; припис про переведення ІНФОРМАЦІЯ_5 №2435 від 28.05.2024; форма 5 від 26.06.2024 за №672 видана Військовою частиною Міністерства оборони України (а.с. 41-43, 66, 69-73, 81-85, 87).

06.03.2023 отримав поранення відповідно до форми поранення та довідки ВЛК- визнаний обмежено придатним до військової служби за станом здоров`я (а.с. 74-80).

Відповідачем до матеріалів справи долучені платіжні інструкції про перерахування на карту ОСОБА_1 коштів у розмірі 41 206,08 гривні із зазначенням в призначенні платежу, що це аліменти за ОСОБА_2 за певний місяць року, що узгоджується із розрахунком заборованості по аліментам (а.с. 49-53, 55, 59-60, 63, 113-116).

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 відповідач має матір ОСОБА_6 з інвалідністю ІІІ групи встановленої з 01.07.2007 довічно, яка згідно довідки про доходи за 2022 та 2023 роки отрмувала пенсію по інвалідності по 2 300 та відповідно по 2 760 гривень кожного місяця (а.с. 57-58 та 67).

На виконання ухвали суду Головне управління ДПС у Харківській області за №13525/5/20-40-12-03-09 від 05.07.2024 надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб про те, що у 2022 році стосовно ОСОБА_1 відсутня інформація про доходи, а за період часу з лютого 2023 року по березень включно позивач була працевлаштрована та отримала дохід у розмірі 203 211,07 гривень (а.с. 107-108).

На виконання ухвали суду Управлінням соціального захисту населення Адміністрації Новобаварського району міста Харкова №02-26/3229 від 12.07.2024 було надано інформацію, про те, що допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.08.2023 по 31.05.2024 виплачена ОСОБА_1 у розмірі 50 000 гивень у повному обсязі (20 000 гривень на ОСОБА_1 та 30 000 гривень на ОСОБА_3 ) (а.с. 110-111).

З довідки наданої ІНФОРМАЦІЯ_6 за №1346/ВФЗ від 15.07.2024 про складові грошового забезпечення, одноразові види грошового забезпечення, додаткову винагороду на період воєнного стану та індексацію, надану представником позивача вбачається, що дохід ОСОБА_2 , зокрема за період з вересня 2022 року по грудень 2022 рік у середньому склав 43 365 гривень на місяць; за 12 місяців 2023 року - у середньому склав 13 115 гривень на місяць; за перод з січня 2024 року по червень 2024 року - у середньому склав 17 431 гривні (а.с. 122-124).

Згідно довідки форми ОК-5 ПФУ доходи ОСОБА_1 за 2017 рік становили 45 894,16 гривень, 2018 101 144,82 гривень, 2019 89 673,24 гривень, 2021 14 739,59 гривень, 2023 154 550 гривень (а.с. 125-129).

Відповідачем надано квитанції про сплату аліментів із зазначенням платежу «аліменти від ОСОБА_2 » від 06.12.2024 року на суму 2010, 05 грн., від 07.11.2024 року на суму 2010, 05 грн., від 07.11.2024 року на суму 3015,08 грн., від 07.02.2025 року на суму 2010, 05 грн., від 13.02.2025 року на суму 3015,08 грн., від 08.01.2025 року на суму 2010, 05 грн., від 09.01.2025 рок на суму 3015, 08 грн., отже, відповідачем виконується рішення суду про стягнення аліментів навіть в більшому розмірі, ніж визначено рішенням суду.

За обставинами даної справи з відповідача рішенням суду стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно. Пред`явивши вимогу про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання. Вона з донькою та матір`ю внаслідок повномасштабного вторгнення РФ та постійних обстрілів вимушені були покинути домівку і зараз вимушені мешкати у зйомній квартирі в м. Харков, отримавши статус ВПО, що підтверджується відповідними довідками, а її мати ОСОБА_5 , є особою з інвалідністю 3 групи перебуває на її утримані.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру. При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.182 - 184 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Обґрунтовуючи вимоги про зміну розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішенням суду у розмірі 1500 грн на дитину, на 1/4 частку, позивачка зазначала, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання і тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів з 1500 гривень на 1/4 частку від усіх його доходів.

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства колегія суддів зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (на час звернення з позовом - 31.05.2024 року) прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років складав: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень.

Враховуючи що на час постановлення Дергачівським районним судом Харківської області від 19 грудня 2017 року відповідач отримував мінімальну заробітну плату, а на час ухвалення оскаржуваного рішення, відповідач має регулярний дохід, проходить службу в лавах ЗСУ, що свідчить про те, що майновий стан відповідача змінився, отже, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача, що на його утриманні перебуває його мати, яка є пенсіонером, колегія суддів не приймає, оскільки мати відповідача отримує пенсію від держави, будь-яких доказів на підтвердження регулярних витрат на лікування відповідачем не надано, та обставина, що відповідач отримав поранення, проходить лікування та проходить військову службу в ЗСУ, не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на неповнолітнью дитину, а тому розмір аліментів необхідно визначити у 1/4 частині доходів відповідача.

Така зміна розміру аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності і розумності.

З урахуванням вказаного рішення суду першої інстанції слід скасувати, а позовні вимоги - задовольнити.

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 листопада 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 грн. щомісячно на частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна