27.03.2025 Справа № 756/185/20
Справа № 756/185/20
Провадження № 2-п/756/30/25
У Х В А Л А

27 березня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду від 23.11.2020 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 12.02.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, у зв`язку з тим, що обставини про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду не відповідають дійсності.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подала до суду заяву у новій редакції, у якій зазначила про неможливість своєчасної участі у судових засідання та подання процесуальних документів у зв`язку із запровадженими карантинними обмеженнями та початком широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Вказані висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в уточненій заяві про перегляд заочного рішення посилається на формальні причини пропуску строку, при тому, що вона отримувала судові повістки та достеменно знала про розгляд справи, нею особисто отримано рішення суду 12.02.2021, тобто вже під час дії карантинних обмежень, а широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України почалась через рік після отримання нею копії рішення, суд дійшов висновку про неповажність причини неявки у судове засідання та пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, провадження № 14-25цс24 зазначено, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 126, 260, 261, 284, 353 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду від 23.11.2020 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя