Справа № 550/1442/24
Провадження № 2/550/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Литвин В.В.,

за участю секретаря судового засідання Томас Ю.П.,

позивача не з`явився,

представника позивача адвоката Ткаченка М.О.,

відповідачки не з`явилася,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Чутове цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також відповідачка) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та зміну способу їх стягнення шляхом встановлення способу їх стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані погіршенням стану здоров`я позивача та зміною його матеріального стану, внаслідок чого позивач не в змозі платити визначений судом розмір аліментів.

Ухвалою від 06.01.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, визначено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву та призначено підготовче засідання.

15.01.2025 до суду надійшов відзив відповідачки на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві, зокрема, зазначила, що зміна способу стягнення аліментів відповідно до чинного законодавства можлива лише за ініціативою одержувача аліментів, а не платника, крім того, позивач в обґрунтування позовних вимог про зменшення розміру аліментів взагалі не надав доказів на підтвердження своїх доходів, а отже невідомо, від якого розміру аліментів він просить його зменшити (а.с. 40-53).

27.01.2025 до суду надійшла відповідь позивача на відзив, подана представником позивача засобами електронного суду, в якій останній проти відзиву відповідачки заперечує та просить суд задовольнити позов (а.с. 54-70).

Ухвалою суду від 29.01.2025 підготовче засідання було відкладено на 11.02.2025 у зв`язку з неявкою відповідачки та поданням нею клопотання про відкладення.

Ухвалою підготовчого засідання від 11.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.02.2025 о 10:00 год, в яке викликано сторін.

27.02.2025 сторони у судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 13.03.2025 об 11:00 год.

13.03.2025 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 10:30 год. 08.04.2025 у зв`язку з неможливістю взяти участь в судовому в судовому засіданні представника позивача в режимі ВКЗ з технічних причин.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, через відділ діловодства суду подала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні (а.с. 113).

У судовому засіданні 08.04.2025 представник позивача позов підтримав з викладених у ньому та у відповіді на відзив підстав. Додатково повідомив, що стан здоров`я позивача погіршився, у зв`язку із чим позивач змушений витрачати кошти на лікування.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх підтвердження наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності і взаємозв`язку, суд встановив наступне.

За даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 13 - зворот).

Судовим наказом Чутівського районного суду Полтавської області від 24 червня 2024 року у справі № 550/516/24 (провадження № 2-н/550/106/24) з позивача стягуються на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

На підставі вказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 75409512 (а.с.15).

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 26 липня 2024 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою (а.с. 15-16-зворот).

24.05.2024 в умовах воєнного стану під час несення служби у Збройних Силах України та виконання бойового завдання позивач отримав поранення, внаслідок чого, після тривалого лікування та реабілітації 12.11.2024 йому було надано ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААГ № 439497 (а.с.7-зворот), та встановлено ступінь втрати працездатності 75%, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА № 068339 (а.с. 8).

Окрім того, позивач зазначає, що згідно з висновком про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, внаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, від 13.11.2024, виданим КНП «Тальнівський центр первинної медико-соціальної допомоги» Тальнівської міської ради, позивач потребує постійного догляду та лікування, постійної купівлі медичних засобів та препаратів.

Позивач вказує, що на даний час ніде не працює, не має у власності рухомого та нерухомого майна, при цьому, потребує тривалого і дороговартісного лікування внаслідок поранення, з урахуванням наведених обставин, він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів.

За таких обставин, позивач звернувся до суду та просить змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина, шляхом зміни способу їх стягнення, визначеного судовим наказом від 24.06.2024 у справі № 550/516/24 у частці від заробітку (доходу), на їх стягнення в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України (далі також - СК України) передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз наведених норм Сімейного кодексу України щодо зміни розміру аліментів та способу їх стягнення дає підстави для наступних висновків.

Ініціатором зміни розміру аліментів (причому, як у бік збільшення, так і у бік зменшення) може бути як їх одержувач, так і платник аліментів.

Однак, правом обирати спосіб стягнення (сплати) аліментів або ж ініціювати його (способу) зміну наділений лише одержувач аліментів (ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України). Платник аліментів таким правом не наділений.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, на яку у своїй позовній заяві посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, йдеться про зміну способу стягнення аліментів саме за ініціативою одержувачки аліментів (позивачки). У постанові ж Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20, на яку також посилається позивач, йдеться про зміну розміру аліментів, а не способу їх стягнення.

Тому вказані постанови судів вищих інстанцій не є застосовними до спірних правовідносин у даній справі, оскільки вирішувані в них правовідносини не є ні аналогічними, ні тотожними зі спірними.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту платника аліментів, як зміна способу стягнення аліментів. Також позивачем не надано суду доказів того, що між сторонами існує домовленість про встановлення або зміну способу сплати аліментів, про який він просить.

За наведених обставин, позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права, що є самостійною підставою для відмови в позові в частині зміни способу стягнення аліментів.

За змістом ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 зазначено, що диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (п. 118).

Так позивачем заявлено позовну вимогу про зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, визначених у частці його заробітку (доходу), однак позивачем у своєму позові не визначено, до якого розміру частки його заробітку (доходу) він просить зменшити розмір аліментів.

В силу принципу диспозитивності цивільного судочинства суд позбавлений можливості самостійно формулювати позовні вимоги замість позивача, тобто самостійно визначити частку заробітку (доходу) позивача, до якої зменшити розмір стягуваних з позивача аліментів.

Та й, загалом, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт погіршення матеріального становища позивача. Позивачем взагалі не надано суду доказів, які свідчили б про стан матеріального становища позивача та його погіршення у порівнянні з його матеріальним становищем, яке існувало на момент призначення аліментів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Натомість позивачем заявлено неналежну позовну вимогу, що полягає у зміні способу стягнення аліментів, у той час, як він таким правом щодо ініціювання обрання/зміни способу стягнення аліментів не наділений.

Враховуючи викладене, в позові належить відмовити повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 квітня 2025 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.В. Литвин