Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2025 р. Справа130/3766/24

Провадження2/153/124/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №130/3766/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

11 березня 2025 року за вхід.№1553 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №130/3766/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 березня 2025 року прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі, розгляд призначено на 08 квітня 2025 року з повідомленням, однак без виклику сторін.

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором №1338804 від 29.02.2024 у розмірі 151879,00 грн. із яких: 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 114375,00 грн. нараховані проценти; 12500,00 грн. - неустойка, та судові витрати 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29.02.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (ww.selfiecredit.com.ua) був укладений кредитний договір №1338804. Як вбачається зі змісту кредитного договору №1338804, разом із правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідач самостійно вказав до ІКС первісного кредитора номер своєї банківської картки № НОМЕР_1 на яку в подальшому були направлені кредитні кошти. У відповідності до норм ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію» договір №1338804 був укладений у вигляді електронного документа. 29.02.2024 відповідачеві було надано одноразовий ідентифікатор Х645, для підписання кредитного договору №1338804 від 29.02.2024. Отже, умовами встановленими у договорі, кредитор надав позичальнику кошти у кредит на споживчі потреби: сума кредиту 25000,00грн.; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитору, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитором за кредитним договором. Також позивач звертає увагу суду, що первісним кредитором починаючи з 22.04.2024 здійснювало нарахування неустойки (штрафу) за прострочення щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором, які укладені з 24.01.2024 відповідно до внесених змін 3498-ІХ. Станом на 30.08.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1338804 від 29.02.2024 становить 151875,00 грн.із яких: 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 114375,00 грн. нараховані проценти; 12500,00 грн. неустойка. 30.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено договір факторингу №. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Отже, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 30.08.2024 відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором №1338804 від 29.02.2024 на загальну суму 151875,00 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» повідомило відповідача шляхом направлення 30.08.2024 на електронну адресу позичальника електронного листа. Також, позивач зазначає, що на час звернення до суду відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором ні ТОВ «ФІНФОРС» ні ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та зовсім не погашала суму заборгованості за кредитним договором, а сума боргу залишилася незмінною. Позивач стверджує, що не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно відповідача, сума боргу є незмінною з моменту укладення договору факторингу. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не сплачував платежі у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

12 березня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 08 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином рекомендованим повідомленням вих..№616.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про витребування доказів, клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та без їх участі.

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, витребування доказів, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із копії Анкети клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») від 29.02.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 вказала свої персональні дані та фінансовий стан з метою отримання кредиту на споживчі цілі.

Із копії договору №1338804 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 29.02.2024 та правил надання коштів у позику судом встановлено, що 29.02.2024 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідач уклали кредитний договір №1338804 про надання споживчого кредиту. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Х645. Відповідно до п.1.2. кредитного договору сума кредиту складає 55000,00 грн., тип кредиту кредит. Згідно кредитного договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту 25000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 29.02.2024 відповідач також в електронному виді підписала графік платежів.

Із копії паспорту споживчого кредиту від 29.02.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х645 підписала паспорт споживчого кредиту, згідно якого 29.02.2024 ОСОБА_1 надано кредит у сумі 25000,00 грн., на строк 360 днів.

Із копії розрахунку заборгованості судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором №1338804 від 29.02.2024 станом на 30.08.2024 не погашена та складає 151875,00 грн., яка складається з: 25000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1143750,00 грн. заборгованість за процентами; 12500 грн. штрафні санкції.

Із копії довідки № від 26.11.2024 судом встановлено, що 29.02.2024 на картку № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів у сумі 25000,00 грн.

Із копії Договору факторингу № від 30.08.2024 та витягу з реєстру боржників судом встановлено, що 30.08.2024 між ТОВ «ФІНФОРС» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено договір факторингу, згідно умов якого право вимоги перейшло до ТОВ «ФІНФОРС».

Із копії повідомлення про відступлення прав вимоги судом встановлено, що ТОВ «ФІНФОРС» повідомив ОСОБА_1 про перехід прав вимоги та зміну реквізитів для перерахування суми боргу та у разі виникнення питань надано нові контакти кредитора.

Із копії вимоги від 27.09.2024 за вх..№27/09-В19 судом встановлено, що на електрону адресу ОСОБА_1 надіслано вимогу та рекомендовано сплатити заборгованість на користь клієнта за її кредитним договором у розмірі 151875,00 грн. протягом 30 денного строку та надано нові реквізити для сплати боргу.

Із повідомлення АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/3324-БТ від 14.03.2025 судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . АТ «Райффайзен Банк» надано інформацію про рахунок за період з 29.02.2024 по 01.03.2024, із якої вбачається, що ОСОБА_1 29.02.2024 отримала грошовий переказ в сумі 25000,00 грь.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи зі змісту ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 75/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором та виписку з особового рахунка, в яких зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 29.02.2024 складає 25000,00 грн., а також довідку про проведений платіж у сумі 25000 грн. 29.02.2024. Також із витребуваних судом доказів встановлено, що за період з 29.02.2024 по 01.03.2024, ОСОБА_1 29.02.2024 отримала грошовий переказ в сумі 25000,00 грн.

Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 25000 гривень 29.02.2024.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 151875,00 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №4656 від 22.1.2024 (а.с.12), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь 15000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 11.03.2024, укладеного між ТОВ «ФІНФОРС» та адвокатом Кеню Д.В., додаткова угода про внесення змін до договору від 08.11.2024, додаток №74 від 15.11.2024, акт прийому-передачі наданих послуг по справі ОСОБА_1 на суму 15000,00 грн.

Оскільки позивачем ТОВ «ФІНФОРС» в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 15000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (01042 місто Київ вулиця Іоанна Павла ІІ,4/6, корп.В, каб.508-2, ) заборгованість за кредитним договором №1338804 від 29.02.2024 у сумі 151875,00 грн., а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., та витрати понесені на правову допомогу у сумі 15000 грн., а всього 169297 (сто шістдесят дев`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк