г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 210/4151/24
Номер провадження 2/213/279/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренко В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Гусарової О.С.,

за участю позивача, представника позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з даним позовом, відповідно до якого позивач з мережі Інтернет дізналась про сайт «ІНФОРМАЦІЯ_1», адреса магазину зазначалась по АДРЕСА_1 , та вказано було про здійснення ними послуг з виконання послуг по виготовленню пам`ятників та їх встановленню. 24.07.2021р. позивач звернулась до вказаного магазину, де керівником була відповідач, позивач звернулась з приводу розрахунку послуг з виготовлення пам`ятника, благоустрою місця поховання. Позивачем з відповідачем було також здійснено виїзд на місце поховання, оглянуто його. Відповідач повідомила, що підготує розрахунки до моменту повернення позивача з відпустки з-за кордону, та потім позивач вирішить чи буде укладати з нею договір. 04.08.2021р. позивач, до виїзду у відпустку, виявила, що пам`ятники на місці поховання її родичів демонтовано, пошкоджено, бардюри, плитка, стовпчики та інше вивезені з цвинтаря. Відповідач довгий час вела переписку з позивачем та обіцяла все повернути на місця, але цього зроблено в повній мірі не було тому позивач зверталась до поліції. На якій стадії кримінальне провадження позивачу не відомо. У зв`язку з діями відповідача, пошкодженнями пам`ятників, не поверненням стовпчиків, гранітної плитки, бордюрів, вазонів, позивач понесла витрати у сумі 151660 грн, а також їй завдано моральної шкоди,яку вона оцінює у 100000 грн.

Представником відповідача надано відзив на позов, відповідно до якого просили відмовити у позові. Зазначили, що позивач надала усну згоду на початок робіт відповідачу, у зв`язку з чим було демонтовано пам`ятники, плитку та інше. Пізніше позивач відмовилась від послуг відповідача, та відповідачем було повернуто пам`ятники. Звертала увагу, що позивачем не обґрунтовано завдані збитки, не підтверджено, що пам`ятники, плитка та інше було на місці поховання, не підтверджено їх якість та ціну. Просили критично віднестись до наданих квитанцій. Також зазначили, що не підтверджено завдання позивачу моральної шкоди.

Позивачем надано Відповідь на відзив, вказано, що відповідач бажала викрасти пам`ятники та інше з місця поховання родичів позивача, щоб після повернення з-за кордону позивач не змогла підтвердити відношення до крадіжки відповідача. Зазначає, що договір з відповідачем вона не укладала, кошти не сплачувала, позивач лише вивчала ринок послуг при зверненні до відповідача. Вказала, що додані до позову скріншоти листування відбувались між позивачем та відповідачем та є належним і допустимим доказом. Вказала додаткові обгрунтування завдання позивачу моральної шкоди незаконними діями відповідача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилались на обставини викладені у позові.

Представник відповідача просила відмовити у позові, посилалась на обставини викладені у відзиві.

Відповідач до суду не з`явилась.

22.08.2024р. відмовлено у забезпеченні позову.

26.08.2024р. відкрито провадження.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «про захист прав споживачів», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

3) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

7) договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ);

8) договір, укладений на відстані, - договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку;

9) договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця;

17) послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;

22) споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, здійснює організування поховань і надання суміжних послуг.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зверталась до відповідача з наміром дізнатись вартість робіт, якість продукції, гарантії на продукцію, щодо виготовлення пам`ятників та їх встановлення на ділянці де поховані близькі позивача (а.с.20). Суду не доведено, що сторони дійшли згоди та було укладено угоду.

Суд критично відноситься до твердження сторони відповідача, що між сторонами було укладено усний договір, на виконання якого відповідач розпочав виконання робіт, а саме демонтаж пам`ятників, плитки, спилювання дерев. Суду не доведено укладення між сторонами договору в будь-якій формі, доказів укладення усного договору не надано.

Між сторонами не було укладено договір, спірні правовідносини не регулюються ЗУ «про захист прав споживачів».

Згідно відповідей КП «Ритуал Сервіс Плюс» КМР, в період з липня 2021р. по квітень 2022р. не надходило звернень з приводу будь-яких дій (монтажу/демонтажу намогильних споруд та елементів благоустрою могил, спилу дерев, тощо) на місцях поховань рідних позивача, також підтверджують відсутність намогильних споруд на ділянках поховань рідних позивача станом на 26.04.2022р. (а.с.18,19).

На Центральному цвинтарі у м. Кривому Розі було вивезено три пам`ятника, гранітну плитку до 24кв.м., гранітні стовпи, гранітні бордюри, гранітний стіл, гранітну лаву, з ділянки де поховані рідні позивача. Сторони не оспорювали та визнавали, що на зазначеній ділянці поховані рідні позивача. Також сторони визнавали та не заперечували, що відповідач, здійснила демонтажні роботи на вказаній ділянці.

Позивач здійснила витрати з виготовлення та встановлення намогильних споруд на загальну суму 151660грн., а саме замовляла та встановлювала деталі пам`ятника, гранітної огорожі, столу, лавки, стовпчиків, елементів благоустрою (а.с.50,51,52). В судовому засіданні оглянуто оригінали квитанцій. Позивач пояснила, що дані витрати були вимушені, та зроблені нею для приведення ділянки де поховані її близькі у належний стан через дії відповідача.

В судовому засіданні було оглянуто наданий позивачем телефон, встановлено, що в телефонній книжці наявний контакт ОСОБА_3 з номером телефону відповідача, що відповідає контактним даним відповідача наявним у справі.

Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що відповідачем було відновлено стан ділянок для поховання де поховані рідні позивача, та приведено у стан, який був до здійснення робіт з демонтажу, оскільки жодних доказів здійснення таких робіт з відновлення відповідачем суду не надано, крім того вказане спростовується наданими позивачем квитанціями з яких видно проведення таких робіт іншими суб`єктами господарювання (а.с.50,51,52).

В судовому засіданні було досліджено роздруківку спілкування позивача з відповідачем у месенджері, з якої підтверджується демонтажні роботи відповідачем на ділянці де поховані рідні позивача, які були здійснені після звернення позивача до відповідача та без укладання між ними договору, без досягнення згоди; було оглянуто фото ділянок поховання після демонтажних робіт (а.с.21-44).

Позивач зверталась до правоохоронних органів з приводу дій відповідача (а.с.4-8).

Зазначення позивачем певної правової норми, наведеної в обґрунтуванні позову, не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися під час вирішення спору, оскільки підставою позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (постанова Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 509/2517/20, провадження № 61-1349св23).

У цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який судами вірно застосовано.

Застосування судом цього принципу полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

У пункті 11.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц (провадження № 14-58цс22) вказано про те, що згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») суд самостійно здійснює пошук і застосовує норми права для вирішення спору безвідносно до посилань сторін, але залежно від установлених обставин справи.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19) від 04 вересня 2018 року вказано, що «ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту)».

Обраний позивачем спосіб захисту на думку суду є ефективним, проте, внаслідок посилання позивача не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, було обрано такий вид стягнення заборгованості, який не відповідає дійсним обставинам справи.

Тому, керуючись принципом «jura novit curia», суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.ст.1166 та 1167 ЦК України.

Враховуючи вказане, з відповідача слід стягнути понесені позивачем збитки у сумі 151660грн.

Суду доведено, що внаслідок дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, що полягає у переживаннях через демонтаж могильних споруд її рідних, через переживання з приводу повернення цього майна, необхідності додаткових витрат для відновлення елементів могильних споруд, необхідності витрачати час, нести витрати. Позивач є пенсіонером, що не оспорювали сторони, має захворювання. Враховуючи обставини справи, суд вважає суму у 100000 грн завищеною, а такою, що буде відповідати обставинам справи є 15000 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст. ст. 10,11,27,31,60, 79, 88,197, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 151660 грн, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Дата виготовлення повного тексту рішення 07.04.2025р.

Суддя В.В.Мазуренко