Справа № 683/493/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача МТСБУ

адвоката Висоцької Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів в режимі відеоконференції цивільну справу №683/493/25, 2/683/544/2025 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в:

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що 25 лютого 2022 року близько 10 години 05 хвилин на автодорозі Т-2324 «Антоніни-Старокостянтинів» поблизу с. Лісова Волиця Хмельницького району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі належного йому на праві власності автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 у той же день від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Позивач зазначає, що в результаті зіткнення належний йому автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зазнав механічних пошкоджень та потребував відновлювального ремонту. Згідно висновку експерта №25/25 від 30 січня 2025 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 244860 грн.

Досудове розслідування по факту вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди тривало з 27 лютого 2022 року по 24 грудня 2024 року. Постановою процесуального прокурора від 24 грудня 2024 року винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .

На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому вважає, що відшкодування завданої йому шкоди повинно здійснити МТСБУ.

З огляду на викладене, просить стягнути з МТСБУ на свою користь 244860 грн. матеріального збитку, завданого пошкодженням його автомобіля, 5000 грн. витрат, понесених ним на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, а також 2499 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити. Вказує, що він є власником автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження. 24 грудня 2024 року досудове розслідування по факту вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди завершилось і її винуватцем визнаний водій автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 . Після скасування арешту йому повернули автомобіль і він замовив транспортно-товарознавчу експертизу щодо визначення матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля. Після отримання 30 січня 2025 року висновку експерта він одразу ж звернувся до суду з даним позовом, оскільки спливав трирічний строк позовної давності. Зазначає, що до того часу він не звертався до МТСБУ із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, оскільки тривало досудове розслідування і йому не було відомо про винуватця даної дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача МТСБУ адвокат Висоцька Х.О. в судовому засіданні проти позову заперечила, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що у МТСБУ відсутній обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) позивачу в зв`язку з неподанням ним заяви про страхове відшкодування шкоди, заподіяної майну, протягом одного року з моменту ДТП, що передбачено ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV). При цьому, позовна заява не містить обґрунтувань поважності пропуску річного строку через незалежні від позивача причини. Також суду не надано жодних доказів, які б підтверджували добросовісну поведінку позивача, спрямовану на отримання відшкодування від МТСБУ в період до 25 лютого 2023 року. Зазначає, що МТСБУ не було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду, місцезнаходження транспортного засобу, що позбавило його можливості направити свого представника або оцінювача для огляду та визначення розміру збитків. Позбавлення можливості МТСБУ за власною процедурою, яка передбачена Законом №1961-IV, встановити причини та обставини настання події та розмір заподіяної шкоди, є самостійною підставою для відмови у здійснені страхового відшкодування (регламентної виплати) і підставою для відмови в задоволенні позовних вимог до МТСБУ. Щодо розміру заявлених позовних вимог, то просить врахувати, що відповідно до ст.21 Закону №1961-IV МТСБУ проводить регламентні виплати у межах страхових сум, що були чинними на день настання події. Тобто у будь-якому випадку цивільно-правова відповідальність МТСБУ, у випадку наявності підстав для такої, обмежена лімітами страхового відшкодування. На момент дорожньо-транспортної пригоди розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130000 грн. на одного потерпілого. Тобто позовні вимоги перевищують ліміти страхової відповідальності МТСБУ на 114860 грн. Крім того, згідно наданого позивачем експертного висновку, належний йому автомобіль вважається фізично знищеним. Якщо залишити поза увагою наявні підстави для відмови у здійсненні відшкодування, то у позивача було б наявне право вимоги по відшкодуванню у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що у даному випадку становить 170400,65 грн. В зв`язку із зверненням позивача до суду, МТСБУ було змушене звернутися за професійною правничою допомогою для представництва його інтересів під час розгляду справи у суді. Оскільки підстави для задоволення позовних вимог до МТСБУ відсутні, тому витрати МТСБУ на правову допомогу в розмірі 2000 грн. мають бути покладенні на позивача.

Вищезазначені підстави для відмови у позові зазначені відповідачем також у відзиві, який був поданий у визначений судом строк.

Правом відповіді на відзив позивач не скористався.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві власності ОСОБА_1

25 лютого 2022 року близько 10 години 05 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 19 км +488 м автодороги Т-2324 «Антоніни-Старокостянтинів» поблизу с. Лісова Волиця Хмельницького району Хмельницької області, в порушення пунктів 1.5, 2.3 (б, д), 10.1, 12.3, 12.6 (г), 12.9 (б), 1.1 (горизонтальна розмітка) Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зустрічне перехресне зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та водій ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості відповідно, а водій автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження від яких помер під час транспортування з місця події до медичного закладу. Крім того, у результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

27 лютого 2022 року за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 внесено відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою процесуального прокурора у даному кримінальному проваджені від 24 грудня 2024 року кримінальне провадження №0000057 закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 , стосовно якого зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, помер. Тобто орган досудового розслідування дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху саме водієм автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 .

Цією ж постановою скасовано арешт автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який до того часу зберігався на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, та зобов`язано повернути вказаний автомобіль його власнику - ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як володільця автомобіля марки «Chevrolet Cruze LS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була застрахована.

Згідно висновку експерта ДП «Експерт-Сервіс Авто» №25/25 від 30 січня 2025 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 25 лютого 2022 року, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 22 січня 2025 року, по середній вартості нормо годин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ, складає 244860 грн. Вартість пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 25 лютого 2022 року, складає 74459 грн. 65 коп.

За проведення вказаної експертизи ОСОБА_1 сплатив на користь ДП «Експерт-Сервіс Авто» 5000 грн. відповідно до платіжної інструкції №2.87620579.1 від 28 січня 2025 року.

Позивач не повідомляв МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою про страхове відшкодування до МТСБУ не звертався.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право

власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (25 лютого 2022 року) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулювались Законом України від 01 липня 2004 року №1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-ІV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV).

Із положень статті 28 Закону №1961-ІV слідує, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Як передбачено пунктом 35.1 статті 35 Закону №1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-ІV визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж; одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону №1961-ІV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

За змістом підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону №1961-ІV до основних завдань МТСБУ відноситься здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

В силу підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів

страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо шкоди завдано особою, відповідальність якої не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то страхове відшкодування здійснює МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-ІV).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо-транспортної пригоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №910/7449/17).

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-ІV строк є присічним і поновленню не підлягає. Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року (справа №147/66/17) зазначила, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Відтак, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Досліджені судом докази свідчать, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3 , внаслідок чого позивачу ОСОБА_1 завдано майнової шкоди, яка полягає у пошкодженні належного йому на праві власності автомобіля. На день скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому ОСОБА_1 набув права на відшкодування шкоди за рахунок МТСБУ за регламентною виплатою.

Разом з тим, ОСОБА_1 у межах установленого річного строку не звертався до МТСБУ за відшкодуванням шкоди, проте звернувся із вимогою до МТСБУ в судовому порядку у межах строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , хоча і є власником автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак він не був ні учасником дорожньо-транспортної пригоди, ні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000057 тривало з 27 лютого 2022 року по 24 грудня 2024 року, в зв`язку із чим протягом тривалого часу не було встановлено винуватця даної дорожньо-транспортної пригоди. Лише постановою процесуального прокурора від 24 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000057 було встановлено вину водія ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді. Вказане кримінальне провадження було закрито після спливу річного строку для подання заяви про страхове відшкодування та за два місяці до закінчення трирічного строку позовної давності.

Постанова про закриття кримінального провадження від 24 грудня 2024 року була направлена процесуальним прокурором того ж дня на адресу ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним супровідним листом.

30 січня 2025 року ОСОБА_1 отримав висновок експерта щодо визначення розміру матеріального збитку, а 14 лютого 2025 року звернувся із вимогою до МТСБУ в судовому порядку в межах строку позовної давності.

Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_1 діяв добросовісно, а річний строк пропущено через незалежні від нього причини, тому він має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок МТСБУ, оскільки шкоди завдано особою, відповідальність якої не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При визначені розміру страхового відшкодування суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09 липня 2010 року, в редакції чинній на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130000 грн. на одного потерпілого.

Отже, в будь-якому випадку, цивільно-правова відповідальність МТСБУ обмежена лімітами страхового відшкодування, тобто страховими сумами, розмір яких у даному випадку становить 130000 грн. на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих.

Згідно положень статті 28 Закону №1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Пунктами 30.1, 30.2 статті 30 Закону №1961-ІV визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Зі змісту висновку експерта ДП «Експерт-Сервіс Авто» №25/25 від 30 січня 2025 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження становила 244860 грн., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 445385,78 грн., а вартість автомобіля у пошкодженому стані становить 74459,65 грн. Відновлювати досліджуваний пошкоджений автомобіль є економічно недоцільним, тому що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість без врахування пошкоджень внаслідок даної пригоди. Тому вартість матеріального збитку, заподіяного власнику досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП визначається у розмірі його ринкової вартості на момент пошкодження, тобто 244860 грн.

Враховуючи, що після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону №1961-ІV вважається фізично знищеним, тому відповідно до пункту 30.2 цієї ж статті його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що у даному випадку становить 170400,35 грн. (244860 грн. 74459,65 грн.).

Однак, з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність МТСБУ обмежена лімітами страхового відшкодування у розмірі 130000 грн. на одного потерпілого за шкоду,

заподіяну майну потерпілих, тому з МТСБУ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 130000 грн., в зв`язку із чим у цій частині позов слід задовольнити не вказану суму.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з МТСБУ 5000 грн. витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи, то суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 34.2 та 34.3 статті 34 Закону №1961-ІV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди. Доказів повідомлення МТСБУ про проведення огляду автомобіля та в подальшому проведення експертизи, позивач суду не надав.

З огляду на викладене, у МТСБУ відсутній обов`язок, визначений пунктом 34.3 статті 34 Закону №1961-ІV, по відшкодуванню позивачу витрат на проведення експертизи, в зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з МТСБУ витрат на проведення експертизи в розмірі 5000 грн. слід відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2499 грн., ціна позову становила 249860 грн., позов задоволено на суму 130000 грн., тобто на 52,03% (130000 х 100 : 249860), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1300,23 грн. (2499 х 52,03%) судового збору.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів відповідача МТСБУ під час розгляду справи в суді на підставі договору про надання послуг у сфері права №3/4/2023 від 21 грудня 2022 року, додаткової угоди №129 від 28 лютого 2025 року до вказаного договору та довіреності від 05 грудня 2024 року здійснювала адвокат Висоцька Х.О.

У п.5.2 цього договору сторони передбачили, що вартість послуг за цим договором у справі, в якій ціна позову становить 10000 грн. і більше, визначається у розмірі 2000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи, що були подані адвокатом Висоцькою Х.О. у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. є співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом наданих послуг; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якої інші

судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено на 52,03%, й відповідно відмовлено у позові на 47,97% (100 52,03), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути 959,40 грн. (2000 х 47,97%) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 130000 грн. страхового відшкодування, а також 1300 грн. 23 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 959 грн. 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: Русанівський бульвар,8 м. Київ, 02653, .

Повний текст рішення складено 10 квітня 2025 року.

Суддя: