03.04.2025 Провадження по справі № 2/940/193/25
Справа № 940/180/25

РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши в приміщенні суду в м. Тетієві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорамиу загальному розмірі 57899,40 грн та понесених судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 28.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі по тексту ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладений в електронній формі кредитний договір № 100571512.

30.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 30072024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 2 від 30.07.2024 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 19175,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12767,50 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 550,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 857,50 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).

Крім того, 12.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений в електронній формі кредитний договір № 9405135.

28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 2 від 28.08.2024 до договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 25919,40 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14744,40 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 575,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту; 5600,00 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).

Крім того, 25.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладений договір позики № 79895127.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 8005,00 грн, з яких: 2500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 510,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 4995,00 грн сума заборгованості за пенею.

Крім того, 29.04.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 2821443.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 4800,00 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 300,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 3000,00 грн сума заборгованості за пенею.

Позивач стверджує, що всупереч умовам зазначених кредитних договорів, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої договірні зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснює платежів для погашення існуючої заборгованості.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаними вище договорами.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 05.02.2025 відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

10.03.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Неживок І.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині відсотків, пені, штрафних санкцій, задовольнивши позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 14000,00 грн, вказуючи, що оскільки відповідач ОСОБА_1 з 18.08.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі, тому згідно з вимогами п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», заборонено нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом (а. с. 90-92).

18.03.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Ясницька Н.О. надіслала до суду відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вказуючи, що нарахування відповідачу відсотків здійснювалось з тих підстав, що останній не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він є військовослужбовцем та що на нього поширюється норми ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Оскільки, відповідачем умови вищевказаних договорів не виконувались відповідно до статей 526, 1046, 1054 ЦК України, тому, на думку представника позивача, нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов вищевказаного договору є правомірним і відповідач жодним чином не позбавляється від виконання умов договорів та погашення заборгованості в повному обсязі (а. с. 112-129).

18.03.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Неживок І.В. надіслав заперечення (на відповідь на відзив), в якому зазначив, що доводи позивача про відсутність підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення відсотків, пені з причин не подачі позивачу відповідної заяви та документу, що підтверджує проходження відповідачем військової служби не заслуговують на увагу, оскільки ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в будь-якому випадку забороняє нарахування даних виплат військовослужбовцям (а. с. 207-210).

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 100571512, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 28.03.2024 до 08.03.2025.

Цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт ТОВ «Мілоан» та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а. с. 10-15).

Згідно з п. 6.5 договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Додатком № 1 до договору № 100571512 від 28.03.2024 є графік платежів (а. с. 15 зворот, 16).

Додатком № 2 до договору № 100571512 від 28.03.2024 є заява ОСОБА_1 на отримання кредиту № 100571512 (а. с. 16 зворот).

30.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 30072024/2, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 18-20).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу №30072024/2 від 30.07.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 19175,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12767,50 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 550,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 857,50 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня (а. с. 21).

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 100571512 від 28.03.2024 за період з 30.07.2024 до 31.12.2024 становить 19175,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12767,50 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 550,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 857,50 грн - сума заборгованості за неустойкою (а. с. 22).

Крім того, 12.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 9405135, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів з 12.04.2024 до 23.03.2025.

Цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті відповідача, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний, зокрема, через сайт ТОВ «Мілоан» та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (а. с. 23-28).

Згідно з п. 6.5 договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Додатком № 1 до договору № 9405135 від 12.04.2024 є графік платежів (а. с. 28 зворот, 29).

Додатком № 2 до договору № 100571512 від 28.03.2024 є заява ОСОБА_1 на отримання кредиту № 9405135(а. с. 29 зворот).

28.08.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 28082024/2, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 31-33).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 25919,40 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14744,40 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 575,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 5600,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а. с. 35).

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 9405135від 12.04.2024 за період з 28.08.2024 до 31.12.2024 становить 25919,40 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14744,40 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 575,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 5600,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (а. с. 36).

Крім того, 25.04.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 79895127, відповідно до умов якого відповідачу надана позика в сумі 2500,00 грн строком на 30 днів, зі сплатою 0,68 % в день.

Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, згідно з Законом України «Про електронну комерцію» (а. с. 43-45).

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 47-53).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 8005,00 грн, з яких: 2500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 510,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 4995,00 грн - сума заборгованості за пенею (а. с. 54).

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 79895127 від 25.04.2024 за період з 25.09.2024 до 31.12.2024 становить 8005,00 грн, з яких: 2500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 510,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 4995,00 грн - сума заборгованості за пенею (а. с. 55).

Також, 29.04.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 2821443, відповідно до умов якого відповідачу надана позика в сумі 1500,00 грн строком на 20 днів, зі сплатою 1 % в день.

Цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, згідно з Законом України «Про електронну комерцію» (а. с. 56-59).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у сумі 4800,00 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 300,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 3000,00 грн - сума заборгованості за пенею (а. с. 61).

Згідно з наданим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 2821443 від 29.04.2024 за період з 25.09.2024 до 31.12.2024 становить 4800,00 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 300,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 3000,00 грн - сума заборгованості за пенею(а. с. 62).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 сатті. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно з ч. 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» докази, які досліджені судом, підтверджують факт укладення договорів та порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги в частині заборгованості за договорами за основною сумою боргу (тіло кредиту) у розмірі 14000,00 (5000,00+5000,00+2500,00+1500,00) грн., про що зазначено у відзиві на позовну заяву, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами у розмірі 14000,00 грн, як заборгованість за основною сумою боргу.

Водночас, відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього відсотків, пені, штрафних санкцій з підстав наявності у нього пільг, передбачених п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач ОСОБА_1 надав суду копію військового квитка серії НОМЕР_1 та довідку форми 5, виданою військовою частиною НОМЕР_2 від 10.03.2025 № 140, з якої вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 28.09.2022 по теперішній час (а. с. 99, 212-220).

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15-ц, від 11.12.2019 у справі № 521/7927/16-ц, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 викладено висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

У цій справі надані відповідачем документи суд оцінює як такі, що підтверджують наявність у ОСОБА_1 пільг у розумінні п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 у період укладення зазначених договорів мав статус військовослужбовця і натепер перебуває на військовій службі, суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штраф та пеню за невиконання зобов`язань за кредитними договорами.

Водночас, суд зазначає, що застосування приписів п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність первісного кредитора щодо наявності в особи спеціального статусу.

Тому, твердження представника позивача про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, пені з причин не повідомлення відповідачем первісному кредитору про статус військовослужбовця, на якого поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не заслуговують на увагу, оскільки цей Закон у будь-якому випадку забороняє нарахування процентів за користуванням кредитами, штрафу та пені.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за вказаними вище договорами процентів, неустойки (штраф, пеня) не підлягають задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 поширюється пільги, передбачені п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредитів, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статт 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

На підставі ч. 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

Верховний Суд у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Так, у пункті 1.5.1 договорів про споживчий кредит № 100571512 від 28.03.2024 та №9405135 від 12.04.2024 передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту 575,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Отже, пункт 1.5.1 зазначених договорів про споживчий кредит не містить зазначення переліку послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.

Оскільки надання кредиту це обов`язок кредитодавця за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь кредитодавця.

Водночас, суд звертає увагу, що комісія за надання кредиту є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. До того ж, у договорах не зазначено, які послуги надаються за комісією, пов`язану з наданням кредитів.

За таких обставин, положення договору про споживчий кредит № 100571512 від 28.03.2024 та договору про споживчий кредит № 9405135 від 12.04.2024 про сплату позичальником на користь позивача комісії за надання кредиту є нікчемними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено правомірність нарахування зазначених сум комісії, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 550,00 грн та 575,00 грн необхідно відмовити.

За таких обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами за основною сумою боргу у розмірі 14000,00 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3028,00 грн.

Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 14000,00 грн, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в сумі 726,72 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 247, 264-268, 279, 354 ЦПК України, статтями 207, 512, 514, 525, 526, 610, 611, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», заборгованість за договорами у загальному розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості: за кредитним договором № 100571512 у розмірі 5000,00 гривень; за кредитним договором № 9405135 у розмірі 5000,00 гривень; за договором позики № 79895127 у розмірі 2500,00 гривень; за договором позики № 2821443 у розмірі 1500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк», частково понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 72 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 07 квітня 2025 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК