Справа № 308/4942/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дегтяренко К.С., ознайомившись з позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мишинчук Василя Васильовича до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,-

встановив:

07 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мишинчук В.В. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

07 квітня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим з розгляду вказаної цивільної справи визначено суддю Дегтяренко К.С..

Ознайомившись із матеріалами заяви приходжу до наступного висновку.

Відповідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2106- від 04.04.2025 позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та фактичне місце проживання /перебування АДРЕСА_2 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є громадянами України, які проживають за її межами, а саме в Угорщині, м.Будапешті.

Вказане вбачається з обставин викладених в позовній заяві, згідно яких ОСОБА_1 зазначає, що проживає в м. Будапешт зі своєю донькою, доданої копії характеристики ОСОБА_1 наданої Посольством України в Угорщині, з якої вбачається, що позивач перебуває на посаді технічного секретаря з фінансових питань з 11.04.2024 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює, постійно перебуває та проживає за кордоном м. Будапешт, Угорщина.

Крім цього у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що зверталась до Посольства України в Угорщині про видачу їй свідоцтва про визначення місця перебування/проживання її малолітньої дитини з інвалідністю ОСОБА_3 разом із нею в м. Будапешт, Ужгорщина.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Винятком із вказаного загального правила є випадки підсудності за вибором позивача, виключна підсудність, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також підсудність справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя, що передбачені нормами ст. ст.26,28-30 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.28, ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

При цьому, відповідно до ст. 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Статтею 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено право на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторони постійно проживають за межами України, разом з дитиною, підсудність вказаної справи має бути визначена суддею Верховного Суду, у зв`язку з чим суд вважає необхідним направити цивільну справу до Верховного Суду для визначення підсудності у порядку, передбаченому ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.29, 31, 353, 354 ЦПК України,-

постановив:

Цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мишинчук Василя Васильовича до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів направити до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дегтяренко К.С.