Миколаївський апеляційний суд
Провадження № 22-ц/812/10/25
У Х В А Л А

08 квітня 2025 року м. Миколаїв Справа 489/2088/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

за участі: за участі представниці позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

її представниці - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_1 , про зупинення провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування приватизації, шляхом визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку та встановлення початкових меж будівель,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_2 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 742 кв.м. з кадастровим номером :01:011:0011, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 12 грудня 2012 року.

Власниками будинку АДРЕСА_2 , який знаходиться на суміжній земельній ділянці, є відповідачка, якій на праві власності належить 13/50 часток в будинку, та треті особи, маючі у власності іншу частину будинку.

Відповідачка самочинно перебудувала літню кухню під літ. «Т» та сарай під літ. «П» в двоповерхове житлове приміщення-житловий будинок. До будинку нею прибудована стіна та споруджено з допомогою стіни навіс. Вказана будівлі з добудовою знаходиться на земельній ділянці позивача.

Отже відповідачкою не дотримано вимоги земельного, пожежного, містобудівного законодавства, а також спеціальні будівельні норми, а вказане приміщення використовується нею в якості житлового незаконно.

Крім того, що житловий будинок з прибудованим до нього навісом знаходиться частково на земельній ділянці позивачки, що є триваючим порушенням її майнових прав, будинок затіняє частину земельної ділянки позивачки, яка використовується під город та сад. Також будівля не облаштована належною зливною системою, через що всі опади стікають на земельну ділянку позивачки.

Права ОСОБА_4 порушуються як землевласника та землекористувача не лише самим спорудженням будинку, а й через постійне його облаштування необхідними для такого об`єкту елементами, зокрема каналізаційною системою.

Так, ОСОБА_2 без відповідних проектів та дозволів облаштувала каналізаційною системою, яку використовує для скидання каналізаційних стічних вод в міську систему каналізації, через дворові каналізаційні колодязі на території будинку АДРЕСА_3 . При цьому частину системи, вона незаконно, без дозволу позивачки та всупереч її волі облаштувала на належній ОСОБА_4 земельній ділянці.

Колишній чоловік відповідачки, діючи з її згоди та в її інтересах, як власника частини будинку, весною 2017 року самовільно проник на земельну ділянку позивачки та проклав декілька метрів каналізаційних труб, які входять у дворовий колодязь будинку АДРЕСА_3 .

До облаштування і встановлення вказаної системи каналізації, відповідачка використовувала без належних дозволів та проекту викопану нею вигрібну яму, облаштування якої не відповідало вимогам СНтП. Зокрема, яму необхідно облаштовувати певним чином, в залежності від об`єму викидів в неї. Вона повинна бути герметичною та розташованою від межі земельної ділянки не менше як на 1.5 м. Відповідачка зробила все навпаки. Стара яма не була герметичною, знаходилась не на належній відстані від межі. Внаслідок чого на земельній ділянці позивачки відбулось зсування ґрунту та його провал, а яма збільшилась за рахунок землі позивачки.

Облаштувавши нову систему каналізації, відповідачка стару яму повністю не засипала, через що, частина земельної ділянки ОСОБА_4 не може використовуватись за призначенням, а перебування на відповідній ділянці представляє собою небезпеку для позивачки та членів її родини старої матері та неповнолітньої дочки.

ОСОБА_2 та з її дозволу члени її сім`ї, колишній чоловік, встановила на земельній ділянці позивача паркан з металевої сітки на фундаменті, а також облаштувала хвіртку. Через вказану хвіртку вона та члени її сім`ї, а також за її вказівкою різні особи постійно, без дозволу позивача, проникають на територію її домоволодіння.

Вказане порушення прав є триваючим та постійно завдає позивачці майнової та моральної шкоди. На всі доводи позивачки припинити порушення її прав відповідачка не реагує.

Будь які дозволи на будівництво будинку та споруди ОСОБА_2 не видавались, і вона як власник та користувач частини будинку АДРЕСА_3 порушує права позивачки, як власника земельної ділянки.

Крім того, відповідачкою на земельній ділянці повздовж кам`яного паркану улаштоване кам`яне змощення. Через самовільне у вересні 2018 року улаштування відповідачкою на земельній ділянці позивачки вказаного змощення, позивачка не може використовувати на свій розсуд частину своєї земельної ділянки за призначенням.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та житловим будинком з належними господарсько-побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_4 , які чинить ОСОБА_2 власниця частини будинку АДРЕСА_2 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 за її рахунок знести:

- другий поверх споруди, побудованої по АДРЕСА_5 на місті літньої кухні під літ. «Т» та сараю під літ «П», а також стіни вказаної будівлі та прибудованої до неї стіни та навісу, до лінії суміжної межі, яка позначена красними чорнилами в додатку № 1 до схеми розташування земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 ;

- знести паркан разом з фундаментом на якому він розташований від кута житлової споруди будинку, побудованої замість літньої кухні під літ. «Т» та сараю під літ. «П» до кута будівлі під літ. «У», що розташована на земельній ділянці за цією адресою, та зобов`язати відповідача встановити паркан на суміжній межі позначеної червоною лінією на схемі розміщення земельної ділянки позивача;

- засипати повністю вигрібну яму, яка була розташована на межі суміжних ділянок родючою землею, а також демонтувати каналізаційну трубу, яка прокладена на земельній ділянці позивача;

- демонтувати залите відповідачем на земельній ділянці позивача повздовж кам`яного паркану кам`яне змощення та вирівняти земельну ділянку після знесення родючою землею.

02 травня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, який уточнила в подальшому, до ОСОБА_4 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Миколаївської міської ради, Управління Держземагенства у м. Миколаєві про скасування приватизації, шляхом визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку та встановлення початкових меж будівель.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні первісного позову, ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в цій частині скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги первісного позову в повному обсязі.

04 квітня 2025 року до Миколаївського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання від ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення по справі № 489/1825/24 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номера, зобов`язання вчинити певні дії, яка перебуває на розгляду у Ленінському районному суду м. Миколаєва.

На думку ОСОБА_4 зазначені справи є взаємопов`язані.

Заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Питання щодо зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Так, зупинення провадження у справі - це окремий правовий інститут цивільного процесуального права, метою якого є перенесення розгляду справи в порядку, зокрема, позовного провадження по суті на інший, більш пізній термін, за визначених у законі правових підстав (стаття 251 ЦПК України).

При цьому, тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства, а відповідно, є неприпустимою.

Виключенням з виписаних правил є застосування положень про зупинення провадження у справі, підставами якого слугують обставини, передбачені цивільно-процесуальним законом, зокрема пунктом 6 частини 1 статі 251 ЦПК України.

За ним, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, з системного аналізу виписаного та аналізу судової практики можна зробити наступні висновки.

Необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Проте і в описаному випадку, зазначена підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям. Воно повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що цивільна справа № 489/1825/24 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки та кадастрового номера, зобов`язання вчинити певні дії знаходиться на розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва.

На думку колегії суддів зазначений факт не може слугувати підставою для зупинення апеляційного провадження, оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Окрім того, зупинення провадження у справі призведе до порушення права ОСОБА_2 на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що «ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи викладене, з метою дотримання принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 251, 252, 368, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представниця ОСОБА_1 , у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якої діяла її представник ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2023 року, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Миколаївської міської ради, третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування приватизації, шляхом визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку та встановлення початкових меж будівель.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: О.В. Локтіонова

Н.В. Самчишина

Повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року.