Справа № 524/5505/24
Провадження № 2/524/218/25
27.03.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Рибалки Ю.В.,
при секретарі судового засідання - Панченко А.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат,
У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України інфляційні та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017 року по справі №524/7569/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість та збитки за договором фінансового лізингу №00009563 від 11.02.2014 задоволено частково, ухвалено стягнутиз ОСОБА_1 погашення заборгованності відповідно до договору фінансового лізингу №00009563 від 11.02.2014 року: загальна суму основного боргу зі сплати кредиту 45 839,01 грн., плата за користування об`єктом лізингу в сумі 47 173,30 грн., пеня в сумі 5 868,38 грн., 3% річних в сумі 1 760,51 грн., судовий збір в розмірі 1 509,65 грн., а всього 102 150,65 грн.
Станом на 10.04.2024 року заборгованість перед ним не погашена.
У зв`язку з цим, позивач вважає, що на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України він має право на стягнення з ОСОБА_1 за період з 31.07.2017 року по 10.04.2024 року розміру 3% річних в сумі 20 525,81 грн. та розміру інфляційних витрат в сумі 88 554,21 грн., а з ОСОБА_3 інфляційні в сумі 46 376,79 грн. та три відсотки річних в сумі 8539,06 грн. за період з 01.11.2021 року по 01.12.2023 року.
Ухвалою судді від 08 07.2024 року відкрито спрощене провадження у справі.
Ухвалою судді від 27 березня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час, місце слухання справи був належним чином повідомлена через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017 року по справі №524/7569/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість та збитки за договором фінансового лізингу №00009563 від 11.02.2014 задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 погашення заборгованості відповідно до договору фінансового лізингу №00009563 від 11.02.2014 року: загальна суму основного боргу зі сплати кредиту 45 839,01 грн., плата за користування об`єктом лізингу в сумі 47 173,30 грн., пеня в сумі 5 868,38 грн., 3% річних в сумі 1 760,51 грн., судовий збір в розмірі 1 509,65 грн., а всього 102 150,65 грн.
Судове рішення набрало законної сили 31.07.2017 року.
На виконання рішення суду позивачу 19.07.2017 року видано виконавчий лист.
Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції 01.11.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55043323 відносно ОСОБА_1 .
В ході проведення виконавчих дій приватним виконавцем винесені постанови: про арешт майна, про розшук майна, про арешт майна коштів боржника.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.05.2017 року по справі №5247569/16 не виконано.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначається, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Вказане також підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 01.10.2014 року, викладеним у справі № 6-113цс14.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено.
Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач має право вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.
Ураховуючи те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Аналізуючи викладене, суд дійшов, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,12,81,141,258,263,264,265,273,280-289, 354, ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ю.В. Рибалка