Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2261/24
Провадження № 2/382/222/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 382/2261/24 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант", про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" (з урахуванням подання уточненої позовної заяви) стягнути з відповідачів: 524 453,05 грн матеріального збитку; 8500 грн витрат за евакуацію та зберігання транспортного засобу; 6000 грн витрат за виконання звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу; а також судові витрати та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.09.2024 року о 19 год. 50 хв. в Київській області, в м. Яготин по вул. Незалежності, 81, водій ОСОБА_3 керував автомобілем "MAZDA 3" д.н.з. НОМЕР_1 та не дав перевагу у русі автомобілю "SUZUKI NEW SX4" д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався на зустріч та допустив зіткнення, чим порушив вимоги п. 11.3 ПДР України. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 25 вересня 2024 року ФОП " ОСОБА_4 " було вилучено т/з "SUZUKI NEW SX4" д.н.з. НОМЕР_2 та 27 вересня 2024 року повернуто вищезазначений автомобіль, про що свідчить Акт виконаних робіт. Також позивач поніс витрати на евакуацію свого транспортного засобу в розмірі 8000 грн та витрати на зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів в розмірі 500 грн, про що свідчить рахунок на оплату від 27.09.2024 року та оплачений рахунок б/н від 27.09.2024 року. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником т/з "SUZUKI NEW SX4" д.н.з. НОМЕР_4 . 27 вересня 2024 р. позивач звернувся в страхову компанію винуватця ДТП, а саме ТДВ СК "Альфа-Гарант" цивільно-правова відповідальність якого застрахована Страховиком за полісом №221216825, з усним повідомленням (в телефонному режимі), про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого. Потім ТДВ СК "Альфа-Гарант" скинула позивачу в програму Вайбер бланк Повідомлення ЦВ (потерпілий-майно) про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого для заповнення та 01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 направив за посиланням, яке надала страхова компанія, вказане вище заповнене Повідомлення. Позивач та його представник звертають увагу на той факт, що 04.10.2024 року ОСОБА_5 (дружина позивача) писала заяву в Яготинське відділення поліції про відкриття кримінальної справи, оскільки під час зазначеного вище ДТП, постраждала вона та їхня малолітня дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте 07.10.2024 р. Національна поліція в Київській області Бориспільське районне управління поліції відділення поліції № 2 відмовило у відкритті кримінальної справи, оскільки потерпілим у зазначеній вище ДТП не спричинено тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 06 жовтня 2024 р. здійснено огляд пошкодженого автомобіля позивача "SUZUKI NEW SX4"та складено акт-рахунок № BH - 155951 для ОСОБА_1 про те, що роботи згідно Договору про надання оціночних послуг передбачені замовленням та вказані нижче, виконані якісно та в повному обсязі, загальна вартість робіт (послуг) без ПДВ 6000 грн. 13 жовтня 2024 року було складено Звіт №59-D/I5/51 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу. Оцінка виконувалась відповідно до Національного стандарту №l "Загальні засади оцінки майна і майнових прав". Оцінка проведена станом на 25.09.2024 року. Вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику майна "SUZUKI SX4", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження станом на 25.09.2024 року складає: 524 453,05 грн. 06 листопада 2024 року Яготинський районний суд Київської області виніс постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 850 грн. ОСОБА_1 направив до ТДВ СК "Альфа-Гарант" заяву про страхове відшкодування, а також супровідний лист в якому зазначив: "Направляю в порядку ст.35, п.36.1 та п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до ТДВ СК "Альфа-Гарант" для ознайомлення, розгляду та прийняття рішення: 1. Заяву про страхове відшкодування; 2. Копія паспорта та копія ІПН; 3. Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; 4. Копія постанови Яготинського районного суду Київської області від 06.11.2024 року; 5. Копія Звіту №59-D/15/51 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 13.10.2024 року. Про результат розгляду зазначених вище документів, позивач просив повідомити його протягом п?яти робочих днів з моменту отримання документів. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТДВ СК "Альфа-Гарант" отримала вищезазначені документи 25.11.2024 року. Станом на 14 грудня 2024 року жодної відповіді на вказані вище документи ТДВ СК "Альфа-Гарант" так і не надала, а також не надано жодного прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування. Отже, позивачеві завдано матеріальних збитків у заявлених розмірах.

Ухвалою від 07.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

Від відповідача Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" до суду надійшов відзив, відповідно до якого компанія проти задоволення позову заперечила. Відповідач зазначив, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAZDA PREMACY, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант" відповідно до полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221216825. 03.10.2024 року Відповідач отримав від позивача повідомлення про ДТП. Відповідачем було розпочато розслідування обставин настання події, яка має ознаки страхового випадку. ТДВ СК "Альфа-Гарант" вчасно у відповідності до п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило огляд пошкодженого транспортного засобу SYZUKI NEW SX4, державний номерний знак НОМЕР_5 , що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу. 25.11.2024 року Відповідач отримав заяву про страхове відшкодування, подану Позивачем. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик вважає останнім днем для прийняття відповідного рішення та здійснення виплати страхового відшкодування Відповідачем - 23.02.2025 року. Натомість Позивачем до закінчення відповідного строку, встановленого чинним законодавством для прийняття Відповідачем рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, подано позовну заяву до суду, яка датована 14.12.2024 року. Тож звернення Позивача з позовом до суду було передчасним, оскільки Відповідачем на даний момент не порушено прав та законних інтересів Позивача. На страховика покладено обов?язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов?язаний сприяти страховику у цьому (надати для огляду транспортний засіб у стані, який був після ДТП, повідомити про всі відомі обставини та надати для огляду та копіювання наявні у нього документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа). 3 огляду на зазначене, ТДВ СК "Альфа-Гарант" не порушило вимоги, встановлені Законом України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Враховуючи те, що поданий Позивачем позов до суду є передчасним, оскільки строк, встановлений п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах якого Відповідач зобов?язаний прийняти вмотивоване рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не настав, а тому позовні вимоги Позивача с такими, що не підлягають задоволенню та стягненню з ТДВ СК "Альфа-Гарант".

В процесі розгляду справи, позивач подав письмову заяву, відповідно до якої змінив вимоги в частині відшкодування матеріального збитку та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 367053,05 грн. Обґрунтовуючи тим, що 30.01.2025 року Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант" сплатила позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування в межах страхового ліміту із врахуванням франшизи, а саме 157400 грн.

Ухвалою суду від 04.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив частково, вважаючи розрахунок збитків необґрунтованим.

Від представника відповідача ТДВ Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та заперечення на неї, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступних висновків.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови Яготинського районного суду Київської області від 06.11.2024 року у справі 382/1806/24, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "SUZUKI NEW SX4", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також до матеріалів справи долучена копія повідомлення від 27.09.2024 про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, з якого вбачається, що дорожньо-транспортна пригода (ДТП) сталась: 25.09.2024 року о 19:40 за участю транспортного засобу потерпілого марки "Сузукі" державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу попередньо винної особи марки "MAZDA PREMACY" державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_3 . Обставини події (короткий опис події): при русі ТЗ клієнта виїхав на зустрічну смугу та здійснив зіткнення з транспортним засобом потерпілого, є постраждалі: дитина 1,5 роки, дружина. Детальний опис пошкоджень ТЗ отриманих при ДТП: лобове скло, капот, передній бампер, спрацювали подушки, передні крила, кермо, радіатори, праві передні двері, промінь передній у моторному відсіку, неможливий детальний огляд при закритому капоті. Розмір страхового відшкодування потерпілий вважає задовільним у розмірі 500 000 грн. Детальні пояснення щодо обставин ДТП та інша інформація яку потерпілий вважає за необхідне повідомити: Під час руху транспортного засобу потерпілого на його сторону раптово виїхав водій транспортного засобу "Mazda Premacy", НОМЕР_1 , який рухався на зустрічний смузі, через що виникла ДТП у результаті чого було пошкоджено автомобіль "SUZUKI SX4" та заподіяно шкоду.

На підтвердження завданих пошкоджень транспортному засобу "SUZUKI NEW SX 4", власником якого є ОСОБА_1 , позивачем до матеріалів справи долучено копію протоколу огляду транспортного засобу від 06.10.2024 року.

Із заяви про страхове відшкодування, адресоване Генеральному Директору ТДВ СК "Альфа-Гарант" ОСОБА_7 від ОСОБА_1 , вбачається, що в зв`язку з тим що в ДТП, яка сталась в 19 годин 50 хвилин 25 вересня 2024 року, відповідальним за заподіяння шкоди визнано ОСОБА_3 цивільно-правову відповідальність якого застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 221216825. В даній заяві ОСОБА_1 просив відшкодувати витрати пов`язані з пошкодженням майна, сума якого складає 524 453,05 грн.

Із долучених позивачем до матеріалів справи документів, направлених ТДВ СК "Альфа-Гарант", вбачається, що відповідно до акту виконаних послуг ФОП " ОСОБА_4 ", позивачу було надані такі послуги: 1. Евакуація транспортного засобу вартістю 8000 грн, 2. Зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою: Бориспільський район, с. Семенівка, вул. Піщана, 15, вартістю 500 грн, марка автомобіля "SUZUKI NEW SX 4", державний номерний знак автомобіля НОМЕР_2 . Загальна вартість наданих послуг становить 8500 грн. Дата вилучення т/з 25.09.2024 року, дата повернення т/з 27.09.2024 року. Крім того, долучено копію рахунку на оплату за надані послуги від 27.09.2024 року та копію накладної від 27.09.2024 року.

Між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_1 07.10.2024 було укладено договір про надання послуг № Ч/Л1/155951, в якому, згідно розділу 1 було зазначено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання в межах своєї компетенції провести оцінку пошкодженого майна, згідно листа замовника. Крім того, із копія звіту № 59-D/15/51 від 13.10.2024 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вбачається, відповідно до замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_8 виконав визначення вартості матеріального збитку завданого власнику майна "SUZUKI NEW SX 4", реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження. Правовий статус майна зареєстрований на ОСОБА_1 . Оцінка проведена оцінювачем ОСОБА_9 . Видута, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №27 від 18.03.2017 року, свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 146 від 13.06.2017 року, має вищу освіту та стаж експертної роботи з 2017 року. На підставі виконаних досліджень, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку без врахування втрати товарної вартості, заподіяного власнику майна "SUZUKI NEW SX 4", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження станом на 25.09.2024 року, складає: 524453,05 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції № НОМЕР_2 від 25.09.2024 року, в якій зазначено, що загальна вартість ремонту транспортного засобу становить 496 475,26 грн; протокол 59-D/15/51 огляду транспортного засобу від 12.10.2024 року; копія протоколу 59-D/15/51 від 12.10.2024 року та фотоілюстрації пошкоджень транспортного засобу.

Із копії акту-рахунку № ВН 155951 від 07.10.2024 року, вбачається, що послуги з оцінки майна "SUZUKI NEW SX 4", державний номерний знак автомобіля НОМЕР_2 в загальній сумі становлять 6000 грн, де замовником виступає ОСОБА_1 , а виконавцем ФОП ОСОБА_8 . На підтвердження доказу переказу коштів в сумі 6000 грн на рахунок ФОП ОСОБА_8 позивачем до матеріалів справи була долучена платіжна інструкція від 08.10.2024 року.

Крім того, відповідачем долучений поліс серії ЕР № 221216825 на транспортний засіб марки Mazda Premacy, державний номер НОМЕР_1 , страховою компанією виступає ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Також відповідачем долучено копію звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/6791 від 23.01.2025 року, виконаний ФОП ОСОБА_10 , з висновку якого вбачається, що вартість матеріального збитку завдано власнику майна SUZUKI NEW SX4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2019 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_7 , внаслідок ДТП, складає: 384 350,11 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції від 23.01.2025 року, загальна вартість ремонту транспортного засобу SUZUKI NEW SX4, реєстраційний номер НОМЕР_2 склала: 384 350,11 грн.

Із копії страхового акту № ЦВ/24/6791 від 29.01.2025 року та розрахунку страхового відшкодування, вбачається, що сума страхового відшкодування зазначена 157 400,00 грн (макчимальна страхова сума 160000 грн - 2600 грн безумовної франшизи).

Також, разом із заявою про уточнення позовних вимог позивач та його представник долучили скріншот із СМС, в якому зазначено, що "Прийнято рішення про виплату 157400,00 грн. ДТП від 25.09.2024 року. Поліс 221216825, "Альфа-Гарант".

Відповідачем Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" до матеріалів справи було долучено платіжну інструкцію № 55462 від 29.01.2025 року, з якої вбачається, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" перерахувало кошти ОСОБА_1 на його картковий рахунок у сумі: 157 400 грн.

Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва серії НОМЕР_8 від 21.01.2023 року видане Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 08, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі з 21 січня 2023 року.

Крім того, в матеріалах справи знаходиться заява ОСОБА_5 (дружина позивача) адресованої начальнику Яготинського відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області Андрію Медуниці про відкриття кримінального провадження, в якій вона зазначила, що 02.10.2024 року вона отримала від працівників відділення поліції копію протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності серії ААД № 789257 ОСОБА_3 , який спричинив ДТП, внаслідок якої постраждала позивачка ОСОБА_5 та її малолітня донька ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_5 не згодна із написанням цього протоколу, так як не вказано в тексті інформацію про те, що вона і її малолітня донька отримали тілесні ушкодження. Відповідно до цього, ОСОБА_5 просила відкрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що під час ДТП їй та її доньці були нанесені тілесні ушкодження. Також ОСОБА_5 зазначила, що в подальшому вона не заперечує проходити спільно з дитиною судово-медичну експертизу.

Згідно відповіді отриманої ОСОБА_5 від начальника відділення поліції №2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Андрія Медуниці, вбачається, що оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки в даному випадку хоч формально містяться ознаки складу кримінального правопорушення за вказаною статтею, але через відсутність наслідків не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Разом з тим, відповідно до наявної інформації у зібраних матеріалах, жодному учаснику не заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України "Про страхування").

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: "Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим. Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника".

Отже, суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина перша, друга статті 264 ЦПК України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, як підстави для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у виді відшкодування шкоди (збитків).

Встановлюючи розмір грошового відшкодування збитків, підтвердження його розміру сукупністю належних та допустимих доказів, суд враховує подання сторонами двох звітів про визначення вартості матеріального збитку із ремонтними калькуляціями, розрахунками. Відповідно до звіту від 13.10.2024 року розмір заподіяного збитку становить 524453,05 грн; відповідно до звіту від 23.01.2025 року - 384350,11 грн.

Оцінюючи докази, суд відхиляє звіт від 13.10.2024 року із відповідним розрахунком та ремонтною калькуляцією. Вказаний звіт складений за замовленням позивача за укладеним ним договором від 07.10.2024 із суб`єктом оціночної діяльності до звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування і проведення відповідного розслідування страхового випадку, водночас, як вже зазначалося, першочергвоий та основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, на якого у цьому випадку, враховуючи укладення відповідачем договору про страхування відповідальності, покладено обов?язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов?язаний сприяти страховику у цьому. В цій частині, суд також частково погоджується з посиланням відповідача ОСОБА_3 на те, що звіт оцінювача від 13.10.2024 року складений лише за участю позивача без повідомлення відповідачів. Виходячи із положень п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби. Водночас у справі, що розглядається, міститься запрошення ("електронне повідомлення") ОСОБА_3 взяти участь в огляді транспортного засобу, яке датовано 13.10.2024 року, відповідно до якого відповідача електронним повідомленням 13.10.2024 року було запрошено на огляд транспортного засобу на 12.10.2024 року. Викладене свідить про те, що визначившись із запрошенням відповідача, тобто із тим, що була наявна потреба забезпечення його участі у відповідній процедурі, не було дотримано положення п. 5.2 зазначеної методики в тій частині, що в такому випадку виклик необхідно було здійснювати шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, які в матеріалах справи відсутні. Натомість, електронне повідомлення запрошення на огляд датовано 13.10.2024 року, в той час як протокол огляду складено 12.10.2024, тобто на день раніше. Тобто, визначившись із необхідності участі відповідача у відповідній процедурі, його запрошували взяти в ній участь в той час, як вона вже була проведена, одночасно склавши звіт про оцінку, який датовано 13.10.2024. Наведене не надає можливості вважати поданий позивачем в якості належних та допустимих доказів розміру заподіяного збитку звіт від 13.10.2024 року із протоколом огляду від 12.10.20204, оскільки їх, у цьому випадку, не можна визнати об`єктивними, незалежними та такими, що складені без порушення відповідної процедури.

Разом з тим, суд бере до уваги звіт від 23.01.2025 року, складений за замовленням страхової компанії, із відповідними документами, калькуляціями від 23.01.2025, а також розрахунок, складений страховою компанією, відповідно до якого вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) становить 384350,11 грн. При цьому, суд враховує його об`єктивний характер з огляду на те, що максимальний розмір страхової суми, який підлягав відшкодуванню, становить 160000 грн, тобто сума збитку у цьому випадку в будь-якому разі перевищувала розмір виплати страховика, тож суд не вбачає у діях страхової компанії необ`єктивності при визначенні зазначеного розміру збитку.

У цьому аспекті, суд також враховує, що сторона позивача не заявляла в суді клопотання про проведення відповідної судової експертизи, а також не заявляла про витребування доказів, подання яких було б для сторони утрудненим чи неможливим.

Згідно з розрахунком страхової компанії, що міститься в матеріалах справи, розмір збитків та вартість відновлювального ремонту становить 384350,11 грн, а сума страхового відшкодування становить 157400 грн (максимальна страхова сума 160000 грн - 2600 грн безумовної франшизи). Сума позову зменшена позивачем на 157 400 грн, які відшкодовано страховиком за страховим полісом цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи підтвердження належними та попустимими доказами заподіяння позивачу збитків внаслідок ДТП в розмірі 384350,11 грн, положення ст. 1194 ЦК України, а також те, що у цьому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення із ОСОБА_3 226 950,11 грн завданого матеріального збитку та 8500 грн витрат на евакуацію та зберігання транспортного засобу, що знаходиться в безпосередньому причинному зв`язку між протиправною поведінкою ОСОБА_3 та завданими збитками/витратами. Підстави для покладення відповідальності на страхову компанію відсутні, тому в позові до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" необхідно відмовити. В частині заявлених вимог про стягнення 6000 грн витрат за виконання звіту про визначення вартості матеріального збитку від 13.10.2024 року необхідно відмовити, оскільки судом відхилено зазначений звіт при вирішенні спору із зазначених вище підстав.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Судом враховується, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, а також з огляду на приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 14 000 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 2419,60 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 244, 258-259, 265, 268, 279, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант", про відшкодування шкоди,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 226 950,11 грн завданого матеріального збитку та 8500 грн витрат на евакуацію та зберігання транспортного засобу.

В іншій частині в позові до ОСОБА_3 відмовити.

В позові до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії "Альфа-Гарант" відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2419,60 грн судового збору та 14 000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-2: Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія "Альфа-Гарант", місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26,.

Повний текст рішення складено 07.04.2025.

Суддя М. М. Нарольський