Житомирський апеляційний суд
Справа №272/853/22 Головуючий у 1-й інст. Чуб І.А.
Категорія 32 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 272/853/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир - Агро - Інвест", третя особа на стороні відповідача - Приватне підприємство "Лан Холдінгс", про розірвання договорів оренди та суборенди земельної ділянки, стягнення заборгованості з орендної плати, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Оберемчук Оксани Олександрівни, на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чуб І.А.,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,8343 га, яка розташована на території смт. Червоне, Андрушівського району, Житомирської області, кадастровий номер :04:000:0430.

30.10.2017 року між ним та ТОВ « Житомир-Агро» укладено договір оренди землі, за умовами якого він передав відповідачеві в оренду вказану земельну ділянку. Договором передбачено, що орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі у розмірі 7000 грн. за один календарний рік оренди. Відповідно до абз.3 п.7 договору за письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі, в межах розміру орендної плати, та згідно з наявним у орендаря асортиментом сільськогосподарської продукції.

Вказує, що у 2020 році він отримав від орендаря орендну плату у натуральній формі в межах розміру орендної плати, яку орендар вважав справедливою, проте він вважає заниженою та такою, що не відповідає ціні орендної плати, яка повинна бути виплачена згідно з договором. Відповідно до п.8 договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься за календарний рік оренди не пізніше 31 грудня року, в якому відбулося використання земельної ділянки. У порушення умов договору відповідач за 2019, 2020, 2021 роки не сплатив орендну плату у повному обсязі, не здійснив перегляд суми оренди та не сплатив пеню за несвоєчасну виплату цих коштів. Орендна плата за 2022 рік не виплачена взагалі. Орендну плату відповідач сплачував йому не у розмірі 7000 грн., а в сумі 5635,00 грн (23.12.2020 року), 5647,00 грн. (18.10.2021 року).

Станом на 01.11.2022 року заборгованість орендарем не виплачена, чим порушено права орендодавця та не дотримано умов договору. Враховуючи такі порушення у виконанні зобов`язань відповідачем, він не може бути впевнений і у подальшому виконанні ним умов договору. Станом на час подачі позову в суд, враховуючи позовну давність у три роки, заборгованість з орендної плати складає 2718 грн. недоплачена сума орендної плати за 2020-2021 роки +7000 грн. орендна плата за 2022 рік, що разом складає 9718,00 грн.

Крім того, відповідно до п. 32 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

Також про те, що його земельна ділянка перебуває у суборенді, він дізнався з інформаційної довідки, виданої ресурсом ОПЕНДАТАБОТ, дата формування: 31.08.2022 року. У спірному договорі оренди від 30.10.2017 року не передбачено передачу об`єкта оренди у суборенду. Він як власник землі не надавав письмової заяви щодо можливості передачі його землі у суборенду. Тому укладення договору суборенди без згоди на це власника ділянки є порушенням умов договору та відповідних приписів законодавства, а отже такий договір підлягає розірванню.

Таким чином, просив стягнути з ТОВ «Житомир - Агро Інвест» на свою користь кошти в сумі 9718,00 грн. за договором оренди землі від 30.10.2017 року, розірвати договір оренди землі від 30.10.2017 року, укладений між ним та ТОВ «Житомир - Агро Інвест», та розірвати договір суборенди землі від 03.04.2019 року, укладений між ТОВ «Житомир - Агро Інвест» та ПП «Лан Холдінгс».

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Оберемчук О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зокрема, зазначає, що вказана судова справа була передана до канцелярії суду 01.08.2023 року для авторозподілу. Авторозподіл був здійснений 18.08.2023 року.

В порушення п. 58 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, у період перебування судді Чуб.І. у відпустці дана судова справа лежала понад два тижні у канцелярії та очікувала на авторозподіл після виходу судді Чуб І. з відпустки, таким чином, ці два тижні вже було відомо, якому судді буде передана справа після авторозподілу, адже у Андрушівському районному суді Житомирської області були працевлаштовані лише два судді - відведений Карповець В.В. та Чуб І.А.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушення норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

08.11.2023 року нею було подано клопотання про залишення без розгляду відзиву відповідача від 19.09.2023 року, поданого за підписом його представника - адвоката Служавого В.В., яке так і не було розглянуто судом.

Також зауважує, що 15.07.2015 року позивач отримав посвідчення, серії НОМЕР_1 , що надає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій ( належним чином посвідчена копія була подана до суду разом з позовною заявою).

В порушення умов договору відповідач прострочив виплату орендної плати за 2019 та 2020 роки, не здійснив перегляд суми оренди та не сплатив пеню.

Орендна плата за 2019 2021 роки не виплачена в повному обсязі. Орендна плата за 2022 рік не виплачена взагалі.

Орендну плату відповідач сплачував позивачеві в порушення вимог п.7 договору, замість 7000 грн, сума виплат орендної плати складала 5635.00 грн (23.12.2020 року), 5647.00 грн (18.10.2021 року)

Посвідчення ОСОБА_2 - ветерана війни учасника бойових дій не було враховане ані орендарем, ані судом.

Всі роки перебування землі в оренді право орендодавця на отримання обумовленої договором оренди орендної плати не було дотримане орендарем.

Зауважує, що земельна ділянка належить позивачеві на праві приватної власності, отже орендна плата здійснюється орендарем, а земельний податок, як передбачено Податковим кодексом України, справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а не з орендарів.

Такі земельні відносини в Україні регулюються земельним законодавством, а питання справляння та нарахування плати за землю - податковим законодавством.

Платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктами оподаткування земельним податком земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Так, згідно зі ст. 281 Податкового кодексу України від сплати земельного податку звільняються: згідно з п. 281.1.4 ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». І відповідно до п.17.1.4 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивач не уповноважував відповідача на здійснення функцій податкового агента чи представника платника податків. А тому твердження відповідача про те, що ним як податковим агентом сплачувались податкові зобов`язання, є безпідставними, та такими, що не підтверджуються доказами в розумінні ЦПК України.

Натомість суд у судовому рішенні вказав, що за таких обставин, позиція представника позивача про те, що орендар не виконував свої зобов`язання зі сплати орендної плати належним чином, так як не сплачував кошти в повній мірі та безпідставно вирахував податки в орендної плати, є такою, що не ґрунтується на умовах договору оренди та закону та спростовується дослідженими судом доказами.

Вважає, що судом при прийнятті рішення не були враховані фактичні обставини справи та пояснення, надані у судовому засіданні.

Ані відповідачем, ані судом не було враховано гарантії соціального захисту учасника бойових дій, що може стати масовою проблемою в Україні, а особливо, коли такі громадяни захищають незалежність нашої держави, а невизнання їх соціального статусу може призвести до почуття незахищеності з боку держави.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 1,8343 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :04:000:0430, яка розташована за адресою: Житомирська область, Андрушівський район, смт. Червоне, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

30.10.2017 року між ТОВ «Житомир-Агро-Інвест" ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, за умовами якого позивач передав в оренду ТОВ « Житомир-Агро-Інвест» вказану земельну ділянку, строком до 30 листопада 2032 року.

Пунктом 7 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 7000 грн. за один календарний рік оренди. Орендна плата у грошовій формі виплачується через касу або шляхом безготівкового переказу за реквізитами, зазначеними у відповідній заяві орендодавця, або у інший спосіб, який погоджений сторонами та незаборонений законодавством. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати та згідно з наявним у орендаря асортиментом сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами.

У пункті 8 договору оренди землі зазначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється із урахуванням коефіцієнта щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, що розраховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін. Інші показники інфляції не впливають на визначення розміру орендної плати. Додатково сторони погодили, що обрахування орендної плати з урахуванням коефіцієнта щорічної індексації розпочинається з 2019 року.

Згідно з п.9 договору оренди землі орендна плата вноситься за календарний рік оренди не пізніше 31 грудня року, в якому відбувалося використання земельної ділянки. Виплата орендної плати у грошовій формі (готівкою) здійснюється у касі орендаря. Якщо виплата орендної плати здійснюватиметься продукцією, то за домовленістю сторін доставка такої продукції здійснюється орендарем безпосередньо до двору орендодавця, що розташований у адміністративних межах сільської ради, у межах якої розташований і об`єкт оренди згідно з цим договором. Орендодавець повинен звернутися до орендаря за отриманням орендної плати до 31 грудня поточного року. Орендар не несе відповідальності за порушення строків внесення орендної плати, якщо орендодавець не звертався до орендаря за отриманням орендної плати або звернувся із запізненням.

Пунктом 10 договору оренди землі передбачено, що розмір орендної плати може переглядатися за взаємною згодою сторін, але не частіше одного разу на сім років за наявності таких умов: зміни умов господарювання, передбачених договором; погіршення стану земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, прямо передбачених законом.

Пунктом 11 договору оренди землі встановлено, що перегляд (зміна) розміру орендної плати здійснюється шляхом внесення змін до цього договору.

Відповідно до пункту 26 договору оренди землі орендар, зокрема, має право передавати земельну ділянку або її частину в суборенду.

Право оренди за відповідачем зареєстровано 2 липня 2017 року, індексний № 37914682.

Судом першої інстанції також встановлено, що 3 квітня 2019 року відповідач передав вказану земельну ділянку у суборенду ПП « Лан Холдінгс», строком до 15 листопада 2019 року, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

01.03.2022 року представником позивача на адресу ТОВ "Житомир-Агро-Інвест" та ПП "Лан Холдінгс" направлено претензію щодо невиконання умов договору оренди землі, в якій зазначено про систематичну несплату орендної плати, у зв`язку з чим представник орендодавця ОСОБА_3 вимагала розірвати договір оренди землі в добровільному порядку. Також, представником позивача подано орендарю заяву від 21.10.2022 року про негайну сплату орендної плати за 2022 рік в сумі 7000,00 грн.

Згідно з листом ТОВ "Житомир- Агро- Інвест", розглянувши претензію адвоката Оберемчук О.О., орендар повідомив про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі, оскільки ним своєчасно та у повному обсязі виконуються умови договору щодо сплати коштів за користування вказаною земельною ділянкою.

Наявні в матеріалах справи бухгалтерські довідки, видані ТОВ « Житомир-Агро-Інвест» свідчать про те, що протягом 2019-2022 років зі ОСОБА_1 проведений розрахунок за оренду земельної ділянки наступним чином. За користування земельною ділянкою у 2020 році: нараховано 7000 грн. орендної плати; з неї утримано та сплачено до бюджету: ПДФО - 1260 грн. (18%), військовий збір - 105 грн (1,5%), перераховано орендодавцеві (позивачеві) - 5635,00 грн.; за користування земельною ділянкою у 2021 році: нараховано 7000 грн орендної плати; з неї утримано та сплачено до бюджету: ПДФО - 1260 грн (18%), військовий збір - 105 грн (1,5%), перераховано орендодавцеві (позивачеві) - 5635,00 грн.; за користування земельною ділянкою у 2022 році: нараховано 7000 грн. орендної плати; з неї утримано та сплачено до бюджету: ПДФО - 1260 грн (18%), військовий збір - 105 грн. (1,5%), перераховано орендодавцеві (позивачеві) - 5635,00 грн. Розрахунок нарахування орендної плати та утримання з неї податків і зборів підтверджується також карткою рахунку бухгалтерського обліку № НОМЕР_2 за січень 2019 - грудень 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином виконував умови договору, своєчасно та у повному обсязі виплачував орендну плату та правомірно здійснював податкові відрахування з орендної плати.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

Так, згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданної цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України « Про оренду землі», в редакції, чинній на час укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 15 Закону України « Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання спірного договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з положеннями статей 21 та 22 зазначеної редакції Закону України « Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною першою статті 24 вказаного Закону, зокрема, передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 зазначеної редакції Закону України « Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної ( два і більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі №183/262/17.

Сплата орендної плати у розмірі, меншому від визначеного у договорі розміру, вказує на невиконання умов договору, що є підставою для його розірвання.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач наголошував на тому, що він здійснював відрахування із погодженої сторонами суми щорічної орендної плати, внаслідок чого позивач отримував не 7000 грн., а дещо меншу суму.

Так, положеннями п.п. 164.2.5 п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п. 170.1 ст.170 ПКУ.

Відповідно до п.п. 1701.1 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 ПКУ (п.п. 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України).

Згідно п. 170.1.4 ст. 170 Податкового кодексу України, доходи, зазначені, зокрема, у пп. 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Кодексу, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставкою 18%, визначеною п.167.1 ст.167 Кодексу.

Такі доходи також підлягають оподаткуванню військовим збором. Ставка військового збору становить 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (пп. 1.3 п.1 1 підрозділу 10 ХХ Податкового кодексу України).

Водночас, статтею 281 ПК України передбачено, що від сплати податку звільняються, зокрема, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як свідчать матеріали справи, позивач з липня 2015 року набув статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Вказана обставина підтверджується посвідченням, виданим 15 липня 2015 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 .

Отже, маючи статус учасника бойових дій, позивач звільнений від сплати податку на дохід, отриманий від оренди належної йому земельної ділянки. Таким чином, орендар зобов`язаний був виплачувати йому орендну плату у розмірі 7000 грн. щорічно. Однак, протягом вказаного періоду орендна плата була нарахована та виплачена у меншому розмірі, а саме: за 2020 рік 5635 грн., за 2021 рік 5647 грн. загальний розмір заборгованості становить 2718 грн.

Отже, вказані обставини свідчать про те, що укладений між сторонами договір оренди землі слід розірвати у зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати.

На користь позивача також підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за 2020 та 2021 роки у розмірі 2718 грн.

Щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2022 рік, слід зазначити, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передчасне звернення з даною вимогою, оскільки умовами договору передбачений строк виплати орендної плати до 31 грудня року, в якому відбувається використання земельної ділянки. На час подання позову такий строк ще не настав, відтак відсутні підстави стверджувати про наявність заборгованості за 2022 рік.

Що стосується вимоги позивача про розірвання договору суборенди спірної земельної ділянки, варто зауважити, що Приватне підприємство « Лан Холдінгс», яке було стороною цього договору, залучене до участі у справі в якості третьої особи, а не співвідповідача, що є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні даної позовної вимоги.

Таким чином, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таким же правилом підлягають розподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом.

З огляду на те, що апеляційну скаргу задоволено частково, то з ТОВ «Житомир-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3160,50грн. ( за подання позову 1264,20 грн , та за подання апеляційної скарги- 1264,20 грн).

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Оберемчук Оксани Олександрівни, задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 19 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Розірвати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест» 30 жовтня 2017 року.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест» на користь ОСОБА_1 2718 грн заборгованості з орендної плати та 3160,50 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: