Провадження № 2/734/202/25 Справа № 734/5370/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді Соловей В.В.,

секретар судових засідань Пахмутова О.Є.,

із участю відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 494039-КС-001 від 29 березня 2024 року у Козелецький районний суд Чернігівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» м. Києва до ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладений Договір № 494039-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 29 березня 2024 року направлена відповідачу ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 494039-КС-001 про надання кредиту. 29 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 494039-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлене відповідачу ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5288 на номер телефону НОМЕР_1 (про що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником введено/відправлено. Таким чином, 29 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» і відповідачем ОСОБА_1 укладений Договір № 494039-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язання за Договором кредиту виконало і надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50000.00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (позичальником вказаний при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним Кредитним договором належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти. На виконання умов договору ОСОБА_1 здійснила часткову оплату за Договором № 494039-КС-001 на суму 36660.00 гривень, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач ОСОБА_1 вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за Кредитним договором, тому утворилась заборгованість за Договором № 494039-КС-001 про надання кредиту в розмірі 161714.69 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46898.93 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 114815,76 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 0.00 гривень. Позивачем ТОВ «Бізнес Позика» заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором № 494039-КС-001 про надання кредиту від 29 березня 2024 року в сумі 161714.69 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46898.93 гривень; суми прострочених платежів по процентах - 114815,76 гривень; суми прострочених платежів за комісією - 0.00 гривень.

Представник позивача Мишевська Н.М. належним чином повідомлена про час, дату і місце судового розгляду справи, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги частково визнала.

У судовому засіданні встановлено, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» і ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 494039-КС-001, що укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Згідно з умовами вказаного договору позичальник ОСОБА_1 отримала 29 березня 2024 року кредит у розмірі 50000.00 гривень строком на 24 тижні до 13 вересня 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом - стандартна процентна ставка у розмірі 2.00000000% у день (фіксована), а знижена процентна ставка у розмірі 1.14957034 (фіксована). Комісія за надання кредиту складає 7500.00 гривень, що нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Орієнтована загальна вартість наданого кредиту становить 129960.00 гривень. Загальні витрати за кредитом - 79960.00 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка - 9151.89 процентів. Денна процентна ставка - 0.95 процентів. Дата видачі кредиту - 29 березня 2024 року, дата повернення кредиту - 13 вересня 2024 року. Відповідачем ОСОБА_1 на виконання умов указаного договору сплачені грошові кошти в розмірі 36600.00 гривень, а саме: 12 квітня 2024 року - 10830.00 гривень; 24 квітня 2024 року - 10830.00 гривень; 10 травня 2024 року - 5000.00 гривень; 26 травня 2024 року - 4000.00 гривень; 07 червня 2024 року - 3000.00 гривень; 23 червня 2024 року - 3000.00 гривень. Згідно з наданою 03 березня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» інформацією, на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 , за період із 29 березня 2024 року до 13 вересня 2024 року надана виписка по вказаному рахунку. Зокрема, у цій виписці зазначено про надходження 29 березня 2024 року на рахунок вказаної карти відповідача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 50000.00 гривень.

Відповідно до п. 2 кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та повернення кредиту згідно Графіку платежів.

Згідно з п. 3.2.2 кредитного договору сторони домовились, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений у п. 3.2.3, та додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає про строчка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний у п. 3.2.3 та додатку № 1 до договору, та до закінчення строку дії договору. У п. 3.2.3 цього договору зазначено, що сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правові норми ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Правовими нормами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно зі ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Правовими нормами ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів не виконала у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування у повному обсязі не сплатила позивачеві ТОВ «Бізнес Позика», чим порушила умови Договору № 494039-КС-001 від 29 березня 2024 року.

Пунктом 3 укладеного договору встановлено графік платежів у вигляді таблиці, відповідно до якого, всі виплати за кредитом розраховувалися на дванадцять платежів, - по 10830.00 гривень кожен. При цьому, загальна вартість кредиту складає 129960.00 гривень, із яких: 50000.00 гривень - тіло кредиту; 72460.00 гривень - проценти за користування кредитом; 7500.00 гривень - одноразова комісія за надання кредиту.

Із наданого позивачем ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за Договором № 494039-КС-001 про надання кредиту від 29 березня 2024 року вбачається, що станом на 14 листопада 2024 року загальний розмір заборгованості, нарахованої позивачем, становить 161714.69 гривень, із яких: 46898.93 гривень - заборгованість з прострочених платежів по тілу кредиту; 114815.76 гривень - заборгованість із прострочених платежів по процентах.

Згідно з умовами укладеного між сторонами договору та графіку платежів, розмір загальної суми грошових коштів, які відповідач ОСОБА_1 мала сплатити ТОВ «Бізнес Позика» за користування кредитом за період із 29 березня 2024 року до 13 вересня 2024 року, складає 129960.00 гривень. У рахунок погашення кредитних платежів відповідачем ОСОБА_1 сплачені позивачу ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти в загальній сумі 36600.00 гривень (12 квітня 2024 року - 10830.00 гривень; 24 квітня 2024 року - 10830.00 гривень; 10 травня 2024 року - 5000.00 гривень; 26 травня 2024 року - 4000.00 гривень; 07 червня 2024 року - 3000.00 гривень; 23 червня 2024 року - 3000.00 гривень). Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором № 494039-КС-001 про надання кредиту від 29 березня 2024 року становить 93360.00 гривень, виходячи із розрахунку: 129960.00 гривень - 36600.00 гривень. За викладених обставин суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти в розмірі 93360.00 гривень заборгованості за Договором № 494039-КС-001 від 29 березня 2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за користування кредитом, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, та підтвердженого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, й уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Позовні вимоги позивача ТОВ «Бізнес Позика» до відповідача ОСОБА_1 задоволено частково - на 57.73% (93360.00 гривень : 161714.69 гривень х 100%), а тому понесені позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2422.40 гривні підлягають на підставі ст. 141 ЦПК України частковому відшкодуванню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у сумі 1398.45 гривень (виходячи із розрахунку: 2422.40 гривень х 57.73%).

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610-612, 1048, 1049, 1050 і 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 352, 354 і 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - платника податків НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (; адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, офіс 411) грошові кошти в розмірі 93360 (дев`яносто три тисячі триста шістдесят) гривень заборгованості за Договором № 494039-КС-001 від 29 березня 2024 року, а також грошові кошти в розмірі 1398 (одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 45 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів із дня проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Суддя