Справа № 946/3944/24
Провадження № 2/946/1754/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кріпакової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

13.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що сторони проживали разом близько двох років в с. Криничне Болградського району Одеської області без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, будували будинок, в якому зараз проживає відповідач. Від спільного мешкання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження сина відносини між сторонами погіршились, з грудня 2023 року позивачка разом із сином переїхали до м. Ізмаїл, де мешкає на даний час. Син перебуває на її забезпеченні. ОСОБА_2 є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, однак має стабільний дохід як професійний будівельник та водій, має посвідчення водія та досвід в керуванні автомобілем. Місце офіційного працевлаштування не відомо. Надати підтвердження своїх доходів відповідач відмовляється. Відповідач працює неофіційно торговим представником на своєму автомобілі. Матеріальну допомогу не надає, не підтримує позивачку в намаганні різносторонньо розвивати їх сина ОСОБА_3 . Домовленості про утримання дитини між сторонами не досягнуто. Станом на 01.05.2024 Ізмаїльський міський центр зайнятості на своєму офіційному сайті опублікував список вакансій. За професією водія, будівельника, а також робочих вакансій, які не потребують спеціальних знань, є ряд вакансій із заробітною платою від 20000 грн. Враховуючи те, що у відповідача на сьогодні є одна малолітня дитина - син ОСОБА_3 , а його батьки працездатні, вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн щомісяця з моменту подачі до суду даного позову і до його повноліття.

Аргументи учасників справи

В судове засідання позивачка не прибула, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви представника від 16.01.2025 просить справу розглянути у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі зі стягненням витрат на правову допомогу.

В судове засідання відповідач не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відповіді на позовну заяву від 06.09.2024 просить відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 8000 грн, вважає, що вимоги позивачки є необґрунтованими. Відповідач офіційне не працює, доходів не має. Цей факт підтверджується довідкою, виданою Болградською філією Одеського обласного центру зайнятості 26.08.2024 за № 434. Посилання позивачки на те, що відповідач має стабільний дохід як професійний будівельник та водій, має посвідчення водія, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами та є голослівними. Позивачка не надала до суду докази того, що відповідач працює на своєму автомобілі, та при цьому має постійний дохід, а тому до цього твердження позивачки потрібно ставитися критично. Вважає, що з відповідача можуть стягуватися аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн на корить позивачки також заперечує, оскільки не надано доказів здійснення таких витрат.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.09.2023 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1465, де батьком вказано ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не оспорюється та не підлягає додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Згідно довідки Болградської філії Одеського обласного центру зайнятості від 26.08.2024 № 434, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), на даний час не перебуває на обліку в жодному центрі зайнятості України.

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2025 становить 2563 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналізуючи надані суду докази, враховуючи рівний обов`язок батьків в утриманні дитини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку станом на дату розгляду справи, починаючи з 13.05.2024 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі позивачкою не надано.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Позовні вимоги задоволено частково 1281,50х100/8000=16%.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 193,79 (1211,20х16/100) грн.

Крім того, позивачка понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн, що підтверджено ордером серії ВН № 1360235 від 30.04.2024 та квитанціями від 10.05.2025 № СВ08395326/1 та від 13.05.2024 № СВ08400006/1.

Оскільки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн підтверджені належними та допустимими доказами, враховуючи, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним в сумі 1281,50 (8 000,00х16/100) грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 141, 258, 263-268, 273, 430 ЦПК України, ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), щомісячно аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1281,50 грн, починаючи з 13 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), в дохід держави судові витрати (судовий збір) в сумі 193,79 грн, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1281,50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя: Г.І.Смокіна