Справа № 484/6658/24
Провадження № 2/484/283/25
Рішення

іменем України

09.04.2025 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за усним договором купівлі-продажу

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката І.Філатова; представника відповідача адвоката Бутова М.А.

встановив

позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 26139 грн з відповідача.

В обгрунтування позову зазначено, у січні 2023 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості, щодо купівлі-продажу молока. За усною домовленістю позивачка з січня 2023 року по серпень 2023 року передала відповідачу 3 тони 734.2 літри молока коров`ячого по 7 грн за літр. Відповідач прийняв це молоко та мав сплатити за нього 26139 грн.

Однак, відповідач з позивачкою не розрахувався, на неодноразові звернення до нього обіцяв розрахуватись. 11.08.2023 року відповідач власноручно написав розписку в якій зазначив, що зобов`язується повернути грошові кошти в розмірі 26139 грн протягом 20 днів, у разі не повернення коштів зобов`язувався сплатити проценти 1% за добу.

З приводу даного факту позивачка зверталась до поліції, за її зверненням було порушено кримінальне провадження ЄРДР №0000264 з відомостями, що ОСОБА_2 шляхом зловживання довірою заволодів грошовими коштами у загальній сумі 26139 грн, які він зобов`язувався виплатити ОСОБА_1 у якості оплати за реалізацію молочної продукції (молока), внаслідок чого останній завдано матеріальної шкоди.

06.12.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.

10.02.2025 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, де просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що відповідач не визнає існування усних домовленостей за договором купівлі-продажу молока між позивачкою на вказану суму та заперечує про отримання молока в зазначеному розмірі. Докази надані позивачкою є неналежними, оскільки не містять інформації про суттєві умови договору купівлі-продажу та про предмет спору. Щодо розписки від 11.08.2023 року вказав, що відповідач розписки не писав та не підписував її.

06.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання просив відмовити в задоволенні позову.

Суду пояснив, що відповідач визнає, що між позивачкою в 2023 році у них була домовленість щодо купівлі-продажу молока, однак не в тому об`ємі, що зазначає позивачка. Який об`єм молока купив відповідач у позивачки він сказати не може, оскільки відповідач не пам`ятає. Стверджує, що за отримане молоко у позивачки здійснював часткову оплату. Щодо розписки від 11.08.2023 року, яку надала позивачка зазначив, що дану розписку відповідач писав власноручно, підписував її, однак наголошує що розписка є безгрошовою.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позивачку за її згодою, які пояснили, що їм відомо про існування договірних відносин купівлі-продажу молока між позивачем та відповідачем та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, протягом 2023 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 велись перемовини щодо купівлі-продажу коров`ячого молока.

Оскільки відповідач не розрахувався за отримане молоко, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (частини 1, 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Судом встановлено, що сторонами укладено договір купівлі-продажу молока в усній формі.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Договір купівлі-продажу- це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України). Мета договору купівлі-продажу полягає в зміні правового режиму майна (товару).

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в підсобному господарстві за місцем свого проживання, станом на 01.01.2023 року мала в утриманні ВРХ (корову) в кількості 1 голова.

04.09.2023 року позивачка ОСОБА_5 звернулась до поліції з заявою, що з квітня 2023 року по 09 серпня 2023 року відповідач ОСОБА_2 заволодів її грошовими коштами в сумі 26139 грн, які зобов`язувався виплатити у якості оплати за реалізацію молочної продукції. Вказані дані були внесені до ЄРДР за №0000264 від 04.09.2023 року за ч.1 ст.190 КК України. В ході проведення дізнання у даному кримінальному провадженні дізнавачем сектору дізнання Первомайського РВП ГУНП В Миколаївській області 0.04.2024 року було допитано ОСОБА_6 (матір відповідача ОСОБА_2 ), яка пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_2 займався торгівлею молока. В якийсь момент він набрав молока в борг, оскільки не мав грошових коштів за нього розрахуватись. Їй також відомо, що він взяв в борг молоко у ОСОБА_1 та не заплатив їй грошові кошти.

11.08.2023 року відповідач ОСОБА_2 написав розписку про те, що зобов`язується повернути гроші в розмірі 26139 грн протягом 20 днів.

Зазначене і є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань відповідно до усного договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні представником відповідача також було визнано той факт, що дійсно відповідач ОСОБА_2 брав у позивача ОСОБА_5 товар, а саме коров`яче молоко, при цьому за товар відповідач частково розраховувалася, однак доказів розрахунків суду не надав. При цьому підтвердив факт написання відповідачем розписки про грошове зобов`язання перед позивачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що грошове зобов`язання відповідач ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 згідно розписки від 11.08.2023 року на суму 26139 грн не виконав.

Частинами першою та другою ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дані докази підтверджують факт отримання ОСОБА_7 товару та заборгованості за придбаний товар у ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 за невиконання умов усного договору купівлі-продажу коров`ячого молока в 2023 році на суму 26139 грн, оскілька саме така суму зазначена відповідачем у розписці від 11.08.2023 року.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дії сторін (передача позивачем товару відповідачу та прийняття товару відповідачем на підставі усного договору купівлі-продажу) є зобов`язанням відповідача повернути кошти за товар, придбаний останнім.

Підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 не сплатила кошти за отримання товару в добровільному порядку та відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань за усним договором купівлі-продажу, суд прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за отриманий товар зазначену в розписці від 11.08.2023 року в розмірі 26139 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за усним договором купівлі-продажу молока зазначений у розписці від 11.08.2023 року в сумі 26139 (двадцять шість тисяч сто тридцять дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211.20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 09.04.2025 року.

Суддя: