справа № 492/891/24
Провадження № 2/492/246/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Арцизі в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

Представник відповідача Якубов Я.Е.

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», на його користь невиплачену йому суму грошової компенсації спричиненої майнової шкоди у розмірі 90 003,14 грн., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», на його користь грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», на його користь понесені судові витрати, які складаються з: судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.02.2024 року о 16 год. 50 хв., ОСОБА_2 , у порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом Fliegl, д.н.з. НОМЕР_2 під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю, що рухався по тій смузі у попутному напрямку, на яку мав намір перестроюватися. В результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Infiniti Q50», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 20.03.2024 року постановою Суворовського районного суду м. Одеси (справа № 523/3782/24), ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень в дохід держави. Автомобілю марки «Infiniti Q50», д.н.з. НОМЕР_3 , що належить позивачу на праві власності, в результаті ДТП були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження, вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 20.02.2024 року становить 177 990,40 гривень, в тому числі 20% ПДВ на складові частини; вартість матеріальних збитків вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 20.02.2024 року становить 95 945,86 гривень. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхування автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_4 , страховиком ПрАТ «УТСК», прийнято рішення про сплату позивачу грошового, страхового відшкодування у розмірі 87 987,26 грн., яка виплачена позивачу в повному обсязі. Різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту складає 90 003,14 грн. Власником автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_4 з причепом Fliegl, д.н.з. НОМЕР_5 , водій якого визнаний винним у спричиненні ДТП, є TOB «Арцизька м`ясна компанія» , з якого, на думку позивача, повинна бути стягнена грошова компенсація спричиненої йому майнової шкоди у розмірі 90 003,14 грн. Крім того, внаслідок ДТП позивачу також спричинена моральні шкода, яка виразилась у наступному: він пережив великий стрес та хвилювання в момент удару його автомобіля, відчув страх за життя і здоров`я дружини, яка в цей момент знаходилася в салоні автомобіля, та відчув страх за своє життя і здоров`я; відчув душевні страждання, у зв`язку із пошкодженням автомобіля; тривалий час не мав можливості використовувати пошкоджений транспортний засіб; був змушений витрачати значний час по усуненню наслідків вказаної дорожньо - транспортної пригоди та ремонт автомобіля; пошкодження автомобіля та неможливість користуватися ним зумовило порушення встановленого ритму життя; відсутність автомобіля викликала додаткові постійні переживання та турботи його сім`ї, які пов`язані із збільшенням часу, необхідного на дорогу на роботу та з роботи; необхідністю оренди автомобіля, користування таксі та громадським транспортом, що також зумовлює потребу в додаткових витратах, тощо, у зв`язку з чим позивач зазнав моральних страждань. Грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50 000,00 грн. Крім того, при зверненні до суду, позивачем понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 02 липня 2024 року, прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та призначено підготовче судове засідання. Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено та витребувано: з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях за адресою: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, дані транспортних засобів, що зареєстровані (були зареєстровані) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», код ЄДРПОУ 34878294, юридична адреса: 68451, Одеська область, Арцизький район, с. Долинівка, вул. Комсомольська, буд. 44, вказавши данні автомобіля (-ів) (марку, номер кузову, державний реєстраційний номер, дату реєстрації, підстави реєстрації) у період 20.02.2024 року; у Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія» за адресою: 68451, Одеська область, Арцизький район, с. Долинівка, вул. Комсомольська, буд. 44, дані щодо працевлаштування у товаристві громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 04 вересня 2024 року, клопотання представника позивача адвоката Сухецької С.М. про витребування доказів задоволено та витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях за адресою: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5, дані щодо того, за ким (дані фізичної, юридичної особи) станом на 20.02.2024 року був зареєстрований автомобіль «МАN» д.н.з НОМЕР_4 , VІN НОМЕР_6 , номер шасі НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 , 2013 року випуску, та причіп Fliegl д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_8 , 2016 року випуску.

Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року, продовжено строк підготовчого провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди на 30 днів.

Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року, у задоволенні клопотання представника відповідача ТОВ «Арцизька м`ясна компанія» - адвоката Якубова Я.Е. про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

В судове засідання представник позивача адвокат Сухецька С.М. не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримала повністю та просила суд позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Якубов Я.Е. позов не визнав та просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених в письмовому виступі у судових дебатах.

Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20.02.2024 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_2 у порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем "MAN" з д.н.з НОМЕР_4 з причепом Fliegl з д.н.з. НОМЕР_2 під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю, що рухався по тій смузі у попутному напрямку, на яку мав намір перестроюватись. В результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Infiniti Q50 з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

За цим фактом поліцейським УПП в Одеській області відносно водія ОСОБА_2 , 20.02.2024 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 731760 за ст. 124 КпАП України, а також схема місця ДТП.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 20 березня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 гривень.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником транспортного засобу марки «Infiniti Q50» з д.н.з. НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Як вбачається з копії висновку експерта № 2802Д/24 від 13.03.2024 року, транспортно товарознавчого дослідження КТЗ INFINITI Q50, р.н. НОМЕР_3 , та фототаблицею до нього, копії протоколу огляду колісного транспортного засобу, вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 20.02.2024 року становить 177 990,40 гривень, в тому числі 20% ПДВ на складові частини; вартість матеріальних збитків нанесених власнику вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 20.02.2024 року становить 95 945,86 гривень.

Як видно з копії рахунку № 2802Д/24 від 28 лютого 2024 року, ОСОБА_1 за послуги з проведенням експертного дослідження з визначення вартості матеріальних збитків, нанесених власнику КТЗ INFINITI Q50, р.н. НОМЕР_3 , проведеної на підставі договору № 2802Д/24 від 28 лютого 2024 року, сплачено 5 000,00 гривень.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхування автомобіля марки «MAN», д.н.з. НОМЕР_4 , страховиком ПрАТ «УТСК», прийнято рішення про сплату позивачу грошового, страхового відшкодування у розмірі 87 987,26 грн., яка виплачена позивачу в повному обсязі.

ТОВ «Арцизька м`ясна компанія» на виконання ухвали суду надано належним чином завірену копію наказу по ТОВ «Арцизька м`ясна компанія» № 6 від 30.04.2021 року про прийняття ОСОБА_2 на посаду водія транспортних засобів. Також повідомлено, що ОСОБА_2 досі працює у ТОВ «Арцизька м`ясна компанія» на цій самій посаді.

Як вбачається з повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 5151 (ТСЦ МВС № 5151) від 03.08.2024 року, на виконання ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2024 року, справа № 492/891/24 повідомлено, що згідно ЄДР ТЗ МВС України за ТОВ «Арцизька м`ясна компанія», транспортні засоби 20.02.2024 року не реєструвалось.

Як вбачається з повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 5151 (ТСЦ МВС № 5151) від 18.09.2024 року, на виконання ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 09 вересня 2024 року, справа № 492/891/24 повідомлено, що згідно ЄДР ТЗ МВС України транспортні засоби MAN TGX 18.480, д/н НОМЕР_9 , 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_10 та напівпричіп FLIEGL DHKA 390, 2016 року випуску, д/н НОМЕР_11 , шасі № НОМЕР_8 , станом на 20.02.2024 року та по теперішній час зареєстровані за TOB "АРЦИЗЬКА М`ЯСНА КОМПАНІЯ", .

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь завданої майнової шкоди у розмірі 90 003,14 гривень, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до полісу № 217655367 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхування автомобіля марки «MAN», д/н НОМЕР_4 , страховиком ПрАТ «УТСК», прийнято рішення про сплату позивачу грошового, страхового відшкодування у розмірі 87 987,26 гривень.

Вказана грошова сума страхового відшкодування у розмірі 87 987,26 гривень позивачу виплачена в повному обсязі.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. ст. 77 79 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустими та достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не може брати до розгляду та ухвалювати рішення на підставі доказів, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховою компанією відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому норми вказаного Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 етапі 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4,32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту складає 90 003,14 гривень.

Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Отже, особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити потерпілій особі різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5 (далі - Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до ЦПК України, зокрема, в частині викладення статті 106 цього Кодексу у редакції, яка визначає можливість складання експертного висновку за зверненням учасника справи.

Суд звертає увагу, що відповідач не надав суду належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта, тощо) у спростування доказів позивача, будь-яких клопотань про призначення експертизи в суді не заявив.

Згідно із частинами другою, пятою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.

Системний аналіз ст. ст. 22, 1166, 1192, 1194 ЦК України та ст. ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 IV, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові № 645/3746/16 від 07 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. …. Доводи касаційної скарги про необхідність визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є необґрунтованими, оскільки за правилами статей 1188, 1192 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. В даному випадку судами вирішено спір не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення сплаченої позивачем реальної вартості виконаних робіт по відновлювальному ремонту, пошкодженого з вини відповідача, транспортного засобу.».

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 34.1 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

При цьому, відповідач під час розгляду справи судом своїм процесуальним правом на заявлення клопотання про призначення судової експертизи з метою спростування розміру шкоди заявленого позивачем не скористався і такий розмір не спростував.

Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Дорожньо-транспортна пригода сталась 20.02.2024 року, з вини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в цей час виконував свої трудові обов`язки на посаді водія ТОВ «Арцизька м`ясна компанія».

Власником автомобіля марки «MAN», д/н НОМЕР_4 з причепом Fliegl, д/н НОМЕР_5 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, є ТОВ «Арцизька м`ясна компанія».

З урахуванням викладеного, саме TOВ «Арцизька м`ясна компанія» повинна відшкодувати грошову компенсацію спричиненої позивачу майнової шкоди у розмірі 90 003,14 гривень.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, ця норма передбачає, що шкоду завдана водієм, навіть за наявності його вини, відшкодовує власник транспортного засобу.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Таким чином, враховуючи все вище наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути завдану майнову шкоду в розмірі 90 003,14 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім цього, позивач просить стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду у сумі 50 000,00 гривень.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 5 (v0005700-01), від 25.05.2001р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача було заподіяно моральних страждань, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна.

Поняття моральної (немайнової) шкоди та порядок її відшкодування визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.

Згідно вказаної норми, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п. 6.4 методичних рекомендацій «Відшкодування моральної шкоди», надісланих листом Міністерства юстиції, від 13.05.2004 №35-13/797, вказано, що будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов відповідальності за заподіяну шкоду (загальні умови), а саме наявність моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; неправомірні рішення, дії чи бездіяльність заподіювача шкоди; причинний зв`язок між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; вина заподіювача шкоди. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п. п. 3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, суд погоджується, що внаслідок ДТП позивачу було завдано моральної шкоди, яка виражається в душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням майна. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 6 000,00 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Вартість проведення експертизи була сплачена позивачем у сумі 5 000,00 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, а саме - в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 000,00 грн., то судові витрати підлягають розподілу лише в частині задоволених вимог.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений сплачений останнім судовий збір, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам у сумі 1 356,54 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10, 13, 76 -81, 259, 263 - 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія», за участю третіх осіб: Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія» (, юридична адреса: 68451, Одеська область, Болградський район, село Долинівка, вулиця Комсомольська, будинок 44) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_12 ) спричинену майнову шкоду у розмірі 90 003 (дев`яносто тисяч три) гривні 14 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія» (, юридична адреса: 68451, Одеська область, Болградський район, село Долинівка, вулиця Комсомольська, будинок 44) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: податків НОМЕР_12 ) завдану моральну шкоду у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арцизька м`ясна компанія» (, юридична адреса: 68451, Одеська область, Болградський район, село Долинівка, вулиця Комсомольська, будинок 44) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_12 ) судовий збір у розмірі 1 356,54 гривень, витрати за проведення експертизи у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2025 року.

Суддя Черевата В.І.