ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/678/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/103/21 Категорія: 311000000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Бєлан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Сергія Валентиновича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» (до перейменування: «Золотоніська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат Черкаської обласної ради»), треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації та директор Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» Сахно Т.М., про стягнення моральної шкоди та оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника,-

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданого позову зазначила, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2020 року скасовано наказ відповідача №99-к/06 від 09.08.2019 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з виховної роботи, поновлено позивача на посаді, стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Судом апеляційної інстанції було змінено зміст мотивувальної частини вказаного рішення, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Верховний Суд у відкритті касаційного провадження відмовив.

Незважаючи на те, що рішення суду було допущено до негайного виконання відповідач останнє не виконує, чим порушує право позивача на працю, допустивши затримку у поновлені її включно до дня її звернення до суду із даною позовною заявою.

За цих підстав позивач вважає, що відповідач має сплатити їй середню заробітну плату за період з 30.07.2020 року, тобто з дня коли рішення суду мало бути негайно виконане по день подання позовної заяви 21.01.2021 року, що становить 120 робочих днів з часу затримки в поновленні на роботі.

При цьому середньоденний заробіток позивач розраховує виходячи із рішення суду від 29.07.2020 року у розмірі 903,96 грн., таким чином середній заробіток за час затримки виконання рішення суду становить 108 475, 20 грн.

Внаслідок дій відповідача, через перенесений стрес і постійне перманентне психологічне напруження та нервування у позивача погіршилося самопочуття та вона потребувала медичної допомоги. За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в суму, яка є еквівалентна 70-ти розмірам мінімальної заробітної плати та дорівнює 420 000,00 грн.

На підставі викладеного та з урахуванням збільшених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд стягнути із відповідача моральну шкоду за затримку виконання рішення про поновлення на роботі працівника в розмірі 420 000,00 грн., а також середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у сумі 132 882,12 грн., компенсацію (індексацію) втрати частини заробітної плати у зв`язку з її інфляційним збільшенням у сумі 59 502,41 грн.

Крім того просила суд стягнути на свою користь судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 132 882,12 грн. та компенсації (індексації) втрати частини заробітної плати у зв`язку з її інфляційним збільшенням в сумі 59 502,41 грн., що в загальному розмірі становить 192 384,53 грн.

Стягнуто з КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Стягнуто з КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Міщенко С.В. оскаржив його в частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що судове рішення у даній частині не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи, а тому просив судове рішення змінити, стягнувши моральну шкоду у розмірі 420 000,00 грн. В решті судове рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що моральна шкоди заподіяна відповідачем полягала у незаконному звільненні ОСОБА_1 та тривалого невиконання рішення суду про поновлення її на займаній посаді.

Визначений судом розмір моральної шкоди не забезпечує позивачу справедливої сатисфакції.

При цьому, вказує, що саме визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди є співмірним з тими моральними стражданнями і переживаннями, які позивач зазнала і продовжує зазнавати з вини відповідача, адже й по сьогодні, по минуванню більш як 5-ти років з часу її незаконного звільнення з роботи, вона не отримала кошти за весь час вимушеного прогулу, допущеного з вини відповідача, який свавільно не виконував рішення суду про поновлення її на роботі. Цей розмір компенсації моральної шкоди аж ніяк не є способом безпідставного збагачення, на чому наголошував суд першої інстанції, без будь-яких обґрунтувань, визначивши до стягнення моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн., як суму компенсації, що на думку суду, «забезпечить покращення її психоемоційного стану та забезпечить їй почуття справедливості».

У відзиві на апеляційну скаргу представник КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» - адвокат Мельник Т.М. вказує, що презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. У даному випадку матеріали справи не містять жодного належного доказу (документальних підтверджень, свідчень тощо) про наявність моральної шкоди (втрат): душевних страждань, приниження тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, а тому перегляду рішення суду підлягає лише у даній частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 з 2003 року працювала на посаді заступника директора з виховної роботи та вчителя математики комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради».

09.09.2019 р. відповідачем винесено наказ №99-К/06, яким її звільнено на підставі ст. 25-1 КЗпП України (у зв`язку з порушенням норм щодо обмеження спільної роботи родичів в установі).

Згідно з наказом від 02.11.2020 за №117-к/ос «Про внесення змін до наказу від 09.09.2019 №99к/ос» змінено статтю, яка є підставою для звільнення на п. 4 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Дане звільнення позивач вважала протиправним, а тому звернулася до суду із відповідним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2020 позов ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано як протиправний наказ Золотоніської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Черкаської обласної ради №99-к/06 від 09.09.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з виховної роботи» поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виховної роботи та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вказане рішення суду допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць та в частині поновлення позивача на посаді.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18.11.2020 було змінено рішення Золотоніського міськрайонного суду від 29.07.2020 виклавши зміст його мотивувальної частини у редакції постанови апеляційного суду, у решті рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2020 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального закладу Золотоніська спеціалізована шкода Черкаської обласної ради на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.07.2020 та постанову Черкаського апеляційного суду від 18.11.2020 відмовлено.

Виконавчий лист, виданий 29.07.2020 у справі №695/3261/19 було пред`явлено до примусового виконання через Золотоніський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою державного виконавця відділу від 12.08.2020 відкрито виконавче провадження № 62804186 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виховної роботи КЗ «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради.

Відповідно до акту державного виконавця від 13.08.2020 р., 13.08.2020 р. о 11 год. 00 хв. було вручено постанову про відкриття директору Золотоніської спеціалізованої школи Сахно Т.М. про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виховної роботи КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради.

Згідно з актом державного виконавця від 02.09.2020, з`явилась на виклик державного виконавця директор КЗ «Золотоніська спеціалізована школа Черкаської обласної ради» в особі Сахно Т.М. , яка надала копію штатного розпису та повідомила, що вона немає можливості поновити на посаді ОСОБА_1 заступником директора з виховної роботи, оскільки штатна посада відсутня в штатному розписі.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2020 задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця від 22.09.2020 про закінчення виконавчого провадження №62804186 за виконавчим листом №695/3261/19 виданим 29.07.2020, допущеним судом до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виховної роботи комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа» Черкаської обласної ради, та зобов`язано державного виконавця провести всі необхідні дії щодо негайного виконання виконавчого листа № 695/3261/19, виданого 29.07.2020, відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач в частині поновлення позивача на роботі рішення суду від 29.07.2020 виконав 01.03.2021 та допустив позивача до роботи, що не заперечувалося жодним із учасників по справі.

Рішення судів у вищевказаній справі про поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу набрали законної сили, а тому в силу приписів ст. 82 ЦПК України обставини, які встановлені цими рішенням суду не підлягають доказуванню у даній справі.

Щодо відшкодування моральної шкоди

На підтвердження заподіяної моральної шкоди позивачем надано листки непрацездатності, а також, за клопотанням позивача ухвалою суду від 17.02.2022 р. призначено судово-психологічну експертизу.

Згідно з висновком експерта від 22.11.2022 р. за №3229/22-27 ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода). Рекомендований розмір відшкодування нанесеної ОСОБА_1 моральної шкоди може дорівнювати грошовому еквіваленту в 81 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом.

Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (частина перша статті 237-1 КЗпП України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини третя, четверта статті 23 ЦК України).

У постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 24 січня 2024 року у справі № 755/3443/21 (провадження № 61-11295св23) зазначено, що: «зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати».

У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 326/789/21 (провадження № 61-4995св23) зазначено, що: «У постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12 зроблено висновок, що «КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду касаційної інстанції, викладений у судових рішеннях у справі, яка переглядається, є законним і обґрунтованим. Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати».

Аналогічний висновок викладений у постанові від 24 січня 2024 року у праві № 755/3443/21 (провадження № 61-11295св23).

У даній справі позивач наполягає, що внаслідок тривалих порушень її трудових прав, а також ігнорування її права на судовий захист, через перенесений стрес та постійне перманентне психологічне напруження та нервування з цього приводу їй було заподіяно моральну шкоду, грошова компенсація якої складає суму еквівалентну 70-ти розмірам мінімальної заробітної плати, яка дорівнює 420 000,00 грн.

Суд першої інстанції, погодившись із доводами позивача про те, що тривале невиконання судового рішення про поновлення позивача на роботі призвело до порушення її прав, дійшов висновку, що обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди, який відповідатиме засадам розумності і справедливості, є розмір у сумі 2000,00 грн.

Колегія суддів, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх частково обґрунтованими у тій частині, що визначений судом першої інстанції розмір не призведе до справедливої сатисфакції порушених прав позивача. Тому з урахуванням періоду затримки виконання судового рішення та, виходячи з обґрунтованості позову щодо наявності заподіяної моральної шкоди саме у зв`язку з порушенням трудових прав позивача діями КЗ «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради», що даною установою не заперечується, оскільки судове рішення ними не оскаржено, а також враховуючи засади розумності та справедливості, колегія суддів вважає необхідним визначити розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн.

До того ж колегія суддів погоджується з наданою судом першою інстанції оцінкою висновку експерта за №3229/22-27 від 22.11.2022 р., з урахуванням висновків викладених у рішенні №1 дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 21.12.2023 .

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду зміні в частині розміру грошової компенсації за заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення лише в частині відшкодування моральної шкоди, то перерозподіл витрат ним здійснено лише щодо вимог у даній частині. Фактично позовні вимоги у даній частині задоволено судом апеляційної інстанції на 2,38%, а тому за оскарження судового рішення в апеляційну інстанції підлягає стягненню судовий збір з відповідача на користь позивача у розмірі 149,29 грн. та за подання позовної заяви у розмірі 28,83 грн., всього 178,12 грн.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Міщенка Сергія Валентиновича задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року змінити, збільшивши розмір стягнутої з Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральної шкоди з 2000,00 грн. до 10 000,00 грн.

Стягнути з Комунального закладу «Золотоніська спеціальна школа Черкаської обласної ради» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 178,12 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2025 року.

Судді: