Провадження №22-ц/812/578/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 490/8240/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н. О.,

суддів: Лівінського І. В., Тищук Н. О.,

із секретарем судового засідання - Біляєвої В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1 , поданою через її представника

ОСОБА_2

заінтересовані особи:

Миколаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса);

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

про встановлення факту неправильності актових записів та внесення змін до них,

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , поданою через її представника

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Чулупом О. С., 06 січня 2025 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

17 вересня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаною заявою.

Заява обґрунтована тим, що 12 березня 1983 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, актовий запис № 11 від 12 березня 1983 року. Проте, нею виявлено, що в актовому записі неправильно було зазначено ім`я нареченої « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці та її чоловіка народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим міським відділом РАЦС м. Миколаїв 05 січня 1984 року. У цьому свідоцтві не правильно зазначено ім`я матері дитини « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_4 ».

За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України від 13 липня 2024 року їй відмовлено в призначенні пенсії, так як, зокрема, не враховано догляд за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як в свідоцтві про народженні серія НОМЕР_2 від 05 січня 1984 року невірно вказане її ім`я та відсутній штамп про отримання паспорту дитиною.

З метою усунення розбіжностей в її імені, вона звернулася до Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 11 від 12 березня 1983 року, та просила змінити ім`я нареченої з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ». Однак отримала відмову, оскільки імена ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є побідними, а в документах, набутих за її життя, значиться ім`я як ОСОБА_4 так і ОСОБА_4 .

Посилаючись на наявність помилок у вказаних актових записах, що підтверджуються рядом документів, та які заважають їй реалізувати право на пенсійне забезпечення заявник просила: 1) встановити факт, що має юридичне значення, а саме неправильності актового запису про народження ОСОБА_5 , № 64 від 05 січня 1984 року, що складений міським відділом РАЦС м. Миколаєва в частині помилкового зазначення ім`я матері дитини « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 »; 2) зобов`язати компетентний орган внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 64 від 05 січня 1984 року, в частині помилкового зазначення ім`я матері дитини « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 »; 3) встановити факт, що має юридичне значення, а саме неправильності актового запису про шлюб № 11 від 12 березня 1983 року, що складений виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, де ім`я нареченої зазначено « ОСОБА_4 » замість правильного « ОСОБА_4 »; 4) зобов`язати компетентний орган внести зміни до актового запису про шлюб № 11 від 12 березня 1983 року, що складений виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, в частині помилкового зазначення ім`я нареченої « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при дослідженні судом наданих заявником доказів, не знайшло підтвердження те, що правильне ім`я заявника « ОСОБА_4 », а не « ОСОБА_4 ».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам заявника та наданим доказам. Іншого порядку встановлення вказаних юридичних фактів чинним законодавством не передбачено. Встановлення юридичних фактів дозволить заявнику реалізувати право на пенсійне забезпечення. Також в апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що спору про право із поданої заяви не вбачається.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що факт того, що правильне ім`я заявника « ОСОБА_4 » не знайшов своє підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Крім того, наголошено, що вимога заявника про зобов`язання вчинити певні дії, а саме внести зміни в актові записи повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, надали суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_3 видане 11 квітня 1964 року ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_8 .

12 березня 1983 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, актовий запис № 11 від 12 березня 1983 року. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці та її чоловіка народився син - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим міським відділом РАЦС м. Миколаїв 05 січня 1984 року. В графі батько зазначено ОСОБА_3 , в графі мати - ОСОБА_1 .

В паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданим Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як ОСОБА_1 .

З повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 13 липня 2024 року видно, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії, так як, зокрема, не враховано догляд за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як в свідоцтві про народженні серія НОМЕР_2 від 05 січня 1984 року невірно вказане її ім`я та відсутній штамп про отримання паспорту дитиною.

З висновку Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20 липня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до цього органу із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 11 від 12 березня 1983 року та просила змінити ім`я нареченої з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ». У цьому висновку вказано, що в словнику - довіднику «Власні імена людей» , Л. Г. Скрипник, Н. П. Дзятківська - 3-тє видання, виправлене, - Київ, Наукова думка, 2005 року, значиться ім`я ОСОБА_4 до якого прирівнюється ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_10 . Ім`я ОСОБА_4 в словнику відсутня. Проаналізувавши також надані заявником документи, зроблено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису про шлюб № 11 від 12 березня 1983 року, оскільки імена ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є побідними, а в документах, набутих за її життя, значиться ім`я як ОСОБА_4 так і ОСОБА_4 .

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч.1 ст.315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Хоча зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Звертаючись із заявою до суду, заявник просить в порядку окремого провадження встановити неправильність записів в актах цивільного стану та зобов`язати компетентний орган внести зміни до цих актових записів.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

За змістом ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Положеннями ч.1 ст.22 цього Закону передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку зазначаються причини відмови та можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5.

Так, вказані Правила встановлюють, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

У постанові від 14 листопада 2018 року по справі № 425/2737/17 Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву виходив з того, що заявницею не доведено факт неправильності написання ім`я заявниці в актових записах про шлюб та про народження дитини.

При цьому суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що заявник звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про її ім`я в актових записах про шлюб та про народження сина, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У заяві відсутні доводи щодо неправомірності вказаної відмови заінтересованої особи. А вимога заявника зобов`язати компетентний орган внести зміни до актових записів є похідною від вимоги встановити неправильність таких записів.

Разом з тим, обравши саме такий факт, як встановлення неправильності в актових записах про шлюб та про народження дитини, заявниця не звернула увагу на те, що ст. 315 ЦПК України передбачена можливість встановлення й інших фактів, які мають юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у

свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту

належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки

у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові

зазначені ініціали. Суд повинен запропонувати заявникові подати

докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що

організація, яка видала документ, не має можливості внести до

нього відповідні виправлення.

Оскільки остаточний висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви є вірним, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником Ротар Аліною Леонідівною задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 січня 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н. О. Шаманська

Судді: І. В. Лівінський

Н. О. Тищук

Повний текст постанови складено 09 квітня 2025 року.