КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №367/3464/21 Головуючий у І інстанції - Карабаза Н.Ф.
апеляційне провадження №22-ц/824/8001/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди,

установив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про визнання події страховим випадком, стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 березня 2020 року між ним як Страхувальником та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в особі Бакинської Н.В. як Страховиком було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №9152666, відповідно до особливих умов страхування якого ним був застрахований легковий транспортний засіб Renault DUSTER 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на страхову суму 379700 грн., страховий тариф 7,24%, страхова премія 27490,20грн.

У свою чергу, відповідно до загальних умов особливих умов страхування застрахованими ризиками є «АК ІВП» - АВТОКАСКО інші випадкові події» (п. в.), з безумовною франшизою за ризиками 0% від страхової суми.

Строк дії вищезазначеного договору з 30 березня 2020 року до 24:00 год. 29 березня 2021 року.

Цього ж дня Страхувальником здійснено сплату страхової премії в повному обсязі, у сумі 27490 грн. 28 коп., що також підтверджується особливими умовами страхування.

07 грудня 2020 року о 18:00 год. він, рухаючись на автомобілі Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Свято-Покровській, смт. Гостомель, зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті із вул. Чкалова з метою повороту в напрямку м. Ірпінь.

В подальшому в момент здійснення ним повороту ліворуч на вул. Чкалова на зелений сигнал світлофора у вищезазначеного та керованого ним автомобіля тріснуло лобове скло.

Вважаючи, що вищезазначена подія є страховим ризиком, відповідно до умов вищезазначеного Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №9152666 від 30 березня 2020 року, а саме визначеного п.п. 3.3.3. Загальних умов страхування цього Договору страхування: «АК ІВП» - пошкодження та/або знищення застрахованого ТЗ та/або його ДО внаслідок «ВП» (п.п. 3.3.3.4. Договору) - зовнішнього впливу на застрахований ТЗ сторонніх предметів (у тому числі: викид каменів або інших предметів-фракцій з-під коліс транспорту чи самовільне падіння дерев або предметів) за винятком випадків, передбачених п.п. 3.3.3.1, п.п. 3.3.3.2, п.п. 3.3.3.3 цих загальних умов страхування.

В свою чергу, відповідно до 3.4. загальних умов страхування цього Договору страхування застрахованими ризиками за цим Договором визначаються тільки ті ризики, які визначені в особливих умовах страхування цього договору.

Так, згідно з п.п. в) п. 6 особливих умов страхування Договору страхування, одним із застрахованих ризиків є «АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події».

На виконання п.п. 9.2.10 Договору страхування Страхувальником телефоном 07 грудня 2020 року одразу після вищезазначеної події було повідомлено ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку, що відповідає вимогам п.п. 11.1.1.2. Договору.

В свою чергу, відповідно до змісту положень п. 11.1.1.1. загальних умов страхування Договору страхування, Страхувальник при виникненні події, що в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, зобов`язаний викликати на місце відповідні компетентні органи, висновки яких будуть сприйняті Страховиком як належні та достатні докази для визначення події як страхового випадку.

Дана умова не є обов`язковою при пошкодженні лише фар та/або автоскла застрахованого ТЗ.

В подальшому на виконання вимог п. 11.1.5. загальних умов страхування Договору уповноваженому представнику Страховика ним була повідомлена вся необхідна інформація, визначена цим пунктом Договору.

Крім того, на виконання п. 11.1.7. загальних умов страхування Договору ним письмово проінформовано Страховика про настання події, що може бути кваліфікована Страховиком як страховий випадок шляхом подання 10 грудня 2020 року заяви про настання страхового випадку, установленого Страховиком зразка, за договором страхування Авто КАСКО, номер справи НОМЕР_3 , дата настання події 07 грудня 2020 року о 18:00 год., в поясненнях до повідомлення ним додані пояснення, в яких ним зазначено, що 07 грудня 2020 року о 18:00 год. він, ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі Renault DUSTER, д. н. НОМЕР_2 , по вул. Свято-Покровській, смт. Гостомель, зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті із вул. Чкалова з метою повороту в напрямку м. Ірпінь.

У подальшому, в момент здійснення повороту ліворуч на вул. Чкалова на зелений сигналу світлофора у вищезазначеного та керованого ним автомобіля тріснуло лобове скло.

У подальшому, за домовленістю між ним та Страхувальником 29 березня 2020 року за його присутності було проведено незалежне експертне дослідження за ініціативи Страхувальника.

Ним на виконання вимог п. 12.2. загальних умов страхування Договору були надані всі необхідні документи, що підтверджують настання страхового випадку та визначення розміру збитків.

Однак, відповідно до змісту листа ПрАТ СК «ПЗУ Україна», за вих. №1173-31 від 01 квітня 2021 року, оскільки не зазначено можливу причину пошкодження скла, заявлена ним подія не відноситься до жодних із ризиків, зазначених в Договорі страхування, а отже, відсутні обставини, що свідчать про настання страхового випадку, відповідно ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має підстав для виплати йому страхового відшкодування по заявленому випадку.

Вищезазначену позицію ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вважає протиправною, оскільки вона не відповідає умовам вищезазначеного Договору та Закону, а також порушує його право на отримання страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку.

Вважає, що подія, яка відбулась 07 грудня 2020 року, а саме тріск лобового скла, має ознаки ймовірності та випадковості настання; виникла не з вини Страхувальника, а на його погляд, за наявності виробничого браку, який під зовнішнім впливом - вібрацією, створеною звичайним рухом автомобіля по нерівному дорожньому покриттю, призвела до пошкодження лобового скла - появи тріщини, що відноситься до застрахованого ризику, визначеного п. 3.3.3. Договору страхування («АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події») та п. 2.1.6. Договору страхування, який настав унаслідок зовнішнього впливу на застрахований транспортний засіб сторонніх предметів, в тому числі нерівного дорожнього покриття та врахування наявного можливого виробничого браку.

Його позиція повністю узгоджується зі змістом положень п.п. 3.3.3.4. Договору страхування, який не містить виключного переліку випадкових подій, які визначаються страховим ризиком, а також не суперечить будь-якій нормі Закону України «Про страхування» №85/96-ВР та ЦК України.

Отже, з метою відновлення порушеного його майнового права за вказаних вище обставин Страхувальник звернувся до суду із зазначеними вище вимогами.

При цьому він вважає, що не зазначення ним як Страхувальником можливої причини настання страхового ризику (можливу причину пошкодження скла), враховуючи відсутність у Страхувальника спеціальних знань для цього, а також зважаючи на огляд фотографій пошкодженого транспортного засобу ТЗ, складеного/здійсненого представником Страховика, не скасовує наявні підстави для визнання такої події страховим випадком, враховуючи передбачуваність її вищезазначеним Договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити виплату страхової суми.

У свою чергу, ним визначено вартість страхового відшкодування в межах суми, передбаченої особливими умовами страхування Договору страхування, виходячи з вартості відновлювального ремонту, а саме заміні вітрового (лобового) скла та вартості робіт по його заміні, що складає 9910 грн. 60 коп. відповідно до змісту рахунку №VSK0137288 від 28 квітня 2021 року, наданого ТОВ Арма Моторе, сервісним центром по обслуговуванню автомобілів Renault.

Отже, Страхувальник вважає, що способом захисту стосовно порушеного його майнового права є стягнення з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на його користь 9910 грн. 60 коп. в якості страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 07 грудня 2020 року відповідно до умов Договору страхування.

Він вважає, що заявлена ним подія, що відбулась 07 грудня 2020 року, а саме поява тріщини на лобовому (вітровому) склі автомобіля Renault DUSTER, н.з. НОМЕР_2 , має відповідно до умов Договору страхування беззаперечні ознаки страхового ризику «АК ІВП», тобто є страховим випадком.

Проте, страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було безпідставно відмовлено йому у виплаті страхового відшкодування.

Вищевказана сума необхідна для відновлювального ремонту, а саме заміни вітрового (лобового) скла автомобіля, що визначено в рахунку №VSK0137288 від 28 квітня 2021 року, наданого ТОВ Арма Моторе, сервісним центром по обслуговуванню автомобілів Renault, що відповідає п. 10.5.5. Договору страхування.

Відповідно до п. 1.3. особливих умов страхування Договору страхування страхова сума становить 379700 грн.

Франшиза за ризиком «АК ІВП» становить 0 % від страхової суми.

За вказаних вище обставин, він вимушений звернутися до суду з зазначеними вище позовними вимогами.

В свою чергу, керуючись ст. 992 ЦК України та п. 9.5.5. Договору страхування, враховуючи заявлену суму страхового відшкодування у розмірі 9910 грн. 60 коп., а також строк прострочення платежу, який складає 35 днів, вважає необхідним розрахувати розмір пені за формулою: 9910,6 грн. х 0,01% / 100% х 35 днів = 34,68 грн.

Вважає, що бездіяльністю відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що виразилась у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування в сумі 9910 грн. 60 коп., йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10000 грн. і просить стягнути з відповідача на свою користь, оскільки бездіяльність відповідача позбавила його психологічного благополуччя, у нього виникли стійкі відчуття незахищеності, постійного перебування у небезпеці при керуванні транспортним засобом, що має тріснуте скло, чим порушено звичайний ритм його життя.

Просив суд, визнати страховим випадком заявлену ним подію, що відбулась 07 грудня 2020 року, а саме: появу тріщини на лобовому (вітровому) склі застрахованого автомобіля Renault DUSTER, н.з. НОМЕР_2 , під час керування ним указаним транспортним засобом відповідно до умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №152666 від 30 березня 2020 року, укладеного між ним та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в особі Бакинської Н.В.; стягнути із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на його користь 9910,60 грн. в якості страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 07 грудня 2020 року, а саме: появу тріщини на лобовому (вітровому) склі застрахованого автомобіля Renault DUSTER, н.з. НОМЕР_2 , відповідно до умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №9152666 від 30 березня 2020 року, укладеного між ним та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в особі Бакинської Н. В.; стягнути із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на його користь пеню в розмірі 34,68 грн. за несвоєчасну сплату страхового відшкодування; стягнути із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на його користь 10000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року, позов задоволено частково.

Визнано страховим випадком подію, що відбулась 07 грудня 2020 року, а саме: появу тріщини на лобовому (вітровому) склі автомобіля Renault DUSTER, н.з. НОМЕР_2 , під час керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, відповідно до умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №152666 від 30 березня 2020 року укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ СК «ПЗУ Україна», в особі Бакинської Н.В.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 9910 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування страхового відшкодування, 34,68грн. - пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 3000грн. витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що заявлена позивачем подія не відноситься до жодного із ризиків, зазначених в Договорі страхування, тому, як наслідок, відсутні підстави для виплати страхового відшкодування по заявленому випадку.

Крім цього, просив врахувати, що позивачем не проведено експертне дослідження на встановлення причин появи тріщини на лобовому (вітровому) склі застрахованого автомобіля, а також врахувати, що нерівність дорожнього покриття не є зовнішнім впливом на застрахований транспортний засіб сторонніх предметів.

Вважає, що причиною появи на склі тріщини є саме виробничий брак, а отже, зважаючи на положення п. 4.3.7. та п. 4.3. Загальних умов Договору страхування, страховик не відшкодовує вартість робіт, пов`язаних із заміною окремих частин унаслідок їх технічного браку.

Крім цього, зазначив, що наданий позивачем Рахунок від 28 квітня 2021 року є неналежним та недопустимим доказом, який помилково суд взяв до уваги.

Зазначає, що за наявності підстав для визнання випадку страховим та встановлення вартості відновлювального ремонту, такий розрахунок здійснювався б станом на дату події, а саме 07 грудня 2020 року.

Просило скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка з`явилась в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 як Страхувальником та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в особі її представника Бакинської Н.В. як Страховиком було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів AM №152666, відповідно до особливих умов страхування позивачем був застрахований легковий транспортний засіб Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , на страхову суму 379700 грн., страховий тариф 7,24%, страхова премія 27490грн. 20коп.

У свою чергу, відповідно до особливих умов страхування застрахованими ризиками є «АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події» (п. в), з безумовною франшизою за ризиками 0% від страхової суми.

Строк дії вищезазначеного договору з 30 березня 2020 року до 24:00 год. 29 березня 2021 року.

Позивачем одразу здійснено сплату страхової премії в сумі 27 490 грн. 28 коп., тобто в повному обсязі, що не оспорювалося відповідачем.

07 грудня 2020 року о 18:00 год. позивач ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Свято-Покровській, смт. Гостомель, зупинився на червоний сигнал світлофора на перехресті із вул. Чкалова з метою повороту в напрямку м. Ірпінь.

В момент здійснення вказаним автомобілем під керуванням ОСОБА_1 повороту ліворуч на вул. Чкалова на зелений сигналу світлофора у вищезазначеного та керованого ним автомобіля тріснуло лобове скло.

Одразу після вищезазначеної події позивач вважав, що настав страховий випадок, а отже, одразу ним телефоном було повідомлено відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку.

Крім того, 10 грудня 2020 року позивач письмово проінформував відповідача про настання події, що може бути кваліфікована як страховий випадок шляхом подання заяви про настання страхового випадку, встановленого відповідачем зразка, відповідно до умов Договору страхування.

У подальшому, за пропозиції представника відповідача та згоди позивача, погоджено між сторонами проведення компетентним органом експертного дослідження та отримання відповідного висновку.

Однак, 29 березня 2021 року в присутності позивача було проведено технічний огляд транспортного засобу, за результатами якого складено протокол технічного огляду, який позивачу одразу наданий не був та зі змісту якого слідує, що за результатами огляду автомобіля Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена наявність тріщини на його лобовому склі, в нижній його частині по всій довжині, причини виникнення ушкоджень не зазначено.

Після подання позивачем вищезазначеної заяви були надані всі необхідні вищезазначені документи, що підтверджують, на думку позивача, настання страхового випадку та визначення розміру збитків.

26 березня 2021 року позивачем подана до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заява про надання письмової відповіді на його заяву від 10 грудня 2020 року по страховому випадку, що трапився 07 грудня 2020 року відповідно до умов Договору AM №152666 від 30 березня 2020 року, а також з вимогою надання завіреної належним чином копії експертного висновку від 29 березня 2021 року, проведеного, як вважав позивач, у зв`язку зі страховим випадком, що виник 07 грудня 2020 року.

У кінці квітня 2021 року позивачем отримана відповідь ПрАТ СК «ПЗУ Україна», за вих. №1173-31 від 01 квітня 2021 року, зі змісту якої слідує, що за результатами розгляду матеріалів справи відносно заявленої ним події, яка мала місце 07 грудня 2020 року з автомобілем Renault DUSTER, н. з. НОМЕР_2 , що застрахований у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM №152666, на думку відповідача, у зв`язку з не встановленням можливої причини пошкодження скла, заявлена подія не відноситься до жодних із ризиків, зазначених в Договорі страхування, а отже, відсутні обставини, що свідчать про настання страхового випадку.

За таких обставин ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має підстав для виплати позивачу страхового відшкодування по заявленому випадку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подія, яка відбулась 07 грудня 2020 року, а саме: тріщина лобового скла автомобіля Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , має ознаки ймовірності та випадковості настання, що виникла не з вини Страхувальника, а під зовнішнім впливом вібрації, створеної звичайним рухом автомобіля по нерівному дорожньому покриттю, як наслідок пошкодження лобового скла - появи тріщини, а отже, зазначена подія відноситься до застрахованого ризику, визначеного п. 3.3.3. Договору страхування («АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події» (п. 2.1.6. Договору страхування)).

В свою чергу, відповідачем точно не визначено перелік подій, що відноситься до застрахованого ризику, при цьому не зазначено, що такою подією не може бути дія, пов`язана з виробничим браком окремих частин транспортного засобу.

Позивачем було визначено вартість страхового відшкодування в межах суми, передбаченої особливими умовами Договору страхування, виходячи з вартості відновлювального ремонту, а саме: заміни вітрового (лобового) скла та вартості робіт по його заміні, що складає 9910 грн. 60 коп., відповідно до змісту рахунку №VSK0137288 від 28 квітня 2021 року, наданого ТОВ Арма Моторе, сервісного центру по обслуговуванню автомобілів Renault, який суд вважав належним та допустимим доказом встановленого розміру страхового відшкодування.

Крім цього, позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині розміру страхового відшкодування, надав указаний вище розрахунок, а відповідач на спростування вказаного розміру відшкодування доказів не подавав, клопотання щодо призначення відповідної експертизи не заявляв, лише вказував необґрунтованість вимог позивача.

З висновками, викладеними у оскаржуваному рішенні, погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Так, по справі встановлено, що правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем пов`язані з правовідносинами добровільного страхування наземного транспортного засобу, які регулюються положеннями ЦК України, ЗУ «Про страхування», Правилами добровільного страхування наземного транспорту та договору страхування.

Згідно із ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між Страхувальником і Страховиком, згідно з якою Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування Страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а Страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється Страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав Страхувальник.

Положенням ст. 8 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховий ризик -це певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Підпунктом 3.3.3. Загальних умов страхування вищезазначеного Договору страхування: «АК ІВП» - пошкодження та/або знищення застрахованого ТЗ та/або його ДО внаслідок «ВП» (п.п. 3.3.3.4. Договору) - зовнішнього впливу на застрахований ТЗ сторонніх предметів (у тому числі: викид каменів або інших предметів-фракцій з-під коліс транспорту чи самовільне падіння дерев або предметів) за винятком випадків, передбачених пп. 3.3.3.1; п.п. 3.3.3.2; п.п. 3.3.3.3. цих загальних умов страхування.

У свою чергу, відповідно до 3.4. загальних умов страхування цього Договору страхування застрахованими ризиками за цим Договором визначаються тільки ті ризики, які визначені в особливих умовах страхування цього договору.

Підпунктом в) пункту 6 особливих умов страхування Договору страхування одним із застрахованих ризиків є «АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події».

Підпунктом 9.2.10 Договору страхування регламентовано, що при настанні випадку, який у подальшому може бути кваліфікований як страховий, Страхувальник негайно, але в будь-якому разі не пізніше 24-ох годин з моменту настання відповідної події, повинен повідомити Страховика та діяти відповідно до умов XII цих Загальних умов страхування.

Відповідно до змісту положень п. 11.1.1.1. загальних умов страхування Договору страхування, яким визначено обов`язки страхувальника при виникненні події, що в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник зобов`язаний викликати на місце відповідні компетентні органи, висновки яких будуть сприйняті страховиком як належні та достатні докази для визначення події як страхового випадку.

Дана умова не є обов`язковою: а) при пошкодженні лише фар та/або автоскла застрахованого ТЗ.

З аналізу встановлених обставин та положень Договору страхування, укладеного відповідно до вимог ЗУ «Про страхування», Правил добровільного страхування наземного транспорту та договору страхування, слід дійти висновку, що позивачем ОСОБА_1 виконані всі зобов`язання та повідомлено відповідача про настання події, що в подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок.

У подальшому, за пропозиції представника відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та згоди позивача, узгоджено між сторонами проведення компетентним органом експертного дослідження та отримання відповідного висновку.

Однак, 29 березня 2021 року компетентною особою, запропонованою відповідачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у присутності позивача було проведено технічний огляд транспортного засобу, за результатами якого складено протокол технічного огляду, зі змісту якого слідує, що за результатами огляду автомобіля Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлена наявність тріщини на його лобовому склі, в нижній його частині по всій довжині, причини виникнення ушкоджень не зазначено.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані зі страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подія, яка відбулась 07 грудня 2020 року, а саме: тріщина лобового скла автомобіля Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , має ознаки ймовірності та випадковості настання, що виникла не з вини Страхувальника, а під зовнішнім впливом вібрації, створеної звичайним рухом автомобіля по нерівному дорожньому покриттю, як наслідок пошкодження лобового скла - появи тріщини, а отже, зазначена подія відноситься до застрахованого ризику, визначеного п. 3.3.3. Договору страхування («АК ІВП» - «АВТОКАСКО інші випадкові події» (п. 2.1.6. Договору страхування)).

При цьому, суд правомірно відхилив позицію представника відповідача, що причиною появи на склі тріщини є саме виробничий брак, а отже, зважаючи на положення п. 4.3.7 та п. 4.3. Загальних умов Договору страхування, Страховик не відшкодовує вартість робіт, пов`язаних із заміною окремих частин внаслідок їх технічного браку.

Первинна позиція позивача про наявність виробничого браку ґрунтувалася на його загальній обізнаності, а не професійних знаннях, як це має зробити відповідач, а саме надати експертний висновок від 29 березня 2021 року за результатами відповідного експертного дослідження, проведеного за його ініціативою, у зв`язку з виниклим 07 грудня 2020 року страховим випадком, а не протокол технічного огляду КТЗ, який не містить причин виникнення страхового випадку.

Разом з тим, враховуючи, що сторони спору по-різному трактують пункт 3.3.3. Договору страхування, що стосується можливості віднесення події, яка відбулась 07 грудня 2020 року, а саме тріск лобового скла автомобіля Renault DUSTER, 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , суд вважав можливим застосувати концепцію contra proferentem.

Contra proferentem (лат. yerba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав).

Особа, яка включила ту або ту умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою.

Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (по indiyidually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dirfiinant sinfluence of the party).

Застосування зазначеної концепції за даних спірних правовідносин повністю узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року, справа №755/5989/16, провадження №61-35491св18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та визнання події страховим випадком, оскільки відповідачем точно не визначено перелік подій, що відноситься до застрахованого ризику, при цьому не зазначено, що такою подією не може бути дія, пов`язана з виробничим браком окремих частин транспортного засобу.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків унаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є; втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Крім того, відповідно до вимог ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п. 9.5.5. Договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну сплату страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені за кожний день прострочення платежу у розмірі 0,01% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період прострочення.

Отже, вірним є і висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 9910 грн. 60 коп. в якості страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку 07 грудня 2020 року відповідно до умов Договору страхування та пені в розмірі 34 грн. 68 коп. за несвоєчасну сплату страхового відшкодування.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 10 березня 2025 року та у зв`язку із залишенням оскаржуваного рішення без змін, необхідно поновити його дію.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 грудня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба