Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі судових засідань Ребрини Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за постачання природного газу в розмірі 131091,49 грн., пеню в розмірі 71510,61 грн., 3 % річних 4740,29 грн., втрати від інфляції в розмірі 29335,76 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що між ТОВ «Твій Газзбут» та ОСОБА_1 укладено Договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-61681-21 від 07.12.2021 року. На підставі Договору заявник поставив Боржнику проягом січня жовтня 2022 року природний газ обсягом 2529,04 куб.м на загальну суму 140088,89 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу споживачу.

Також, згідно Договору заявник надав боржнику послугу з відключення газопостачання на суму 1002,60 грн згідно акту приймання-передачі № ТГ382102658 від 10.11.2022 року. Боржником частково сплачено заборгованість за січень 2022 року в сумі 10000 грн, отже загальна сума заборгованості за Договором перед позивачем складає 131091,49 грн. Позивач вказує, що вищевказані акти приймання-передачі буди надані боржнику, але останній їх не підписав та не повернув заявнику. Проте, згідно умов договору сторони погодили, що вказані акти вважаються підписаними споживачем. Враховуючи, що відповідачем заборгованість не погашено, позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Представник відповідача не визнає вимоги щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 року «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» згідно якої встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Представник відповідача вважає, що дія даної Постанови КМУ в частині заборони нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат розповсюджується на відповідача як фізичну особу, тобто відносить відповідача за змістом норм правового акту до населення.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2021 року між ТОВ «Твій Газзбут» та ОСОБА_1 укладено договір № 41АР200-61681-21 постачання природнього газу для потреб непобутових споживачів, згідно якого позивач у 2022 році передав відповідачу у власність природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, стоки та порядку, що визначені пунктами 3 та 4 Договору. Позивач на умовах договору передав відповідачу 457 куб.м.

Згідно Додатку № 2 до Договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 07.12.2021 року місцезнаходженням точки комерційного обліку є АДРЕСА_1 .

23.03.2023 року ТОВ «Твій Газзбут» направило до ОСОБА_1 акти приймання-передачі природного газу 2022 року для підписання останньою. Як вбачається з матеріалів справи дані акти повернулись позивачу не підписані відповідачем.

Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2014 року згідно якого ОСОБА_1 є власником 51/100 часток будинку АДРЕСА_1 .

Згідно акту № 561 від 28.10.2022 року було проведено відключення газового обладання за адресою: АДРЕСА_1 .

Споживання відповідачем природного газу за період з січня 2022 року підтверджується витягом з інформаційної платформи оператора ГТС.

Згідно довідки доданої до позову заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Твій газ збут» становить 131091,49 грн.

Як слідує зі змісту п.3.4 Договору, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.п. 3.2 та 3.3 договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Вказаним вище договором сторони також обумовили порядок та строки проведення розрахунків, про що передбачено у розділі ІV договору. Зокрема, п. 4.1. Договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України - гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100 % здійснюється споживачем до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно п. 2.5.4 Договору № 41АР200-61681-21 від 07.12.2021 року у випадки відмови від підаписання акту приймання-передачі газу Споживачем обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ чи Оператора ГТС. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обгрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Відповідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Вимогами ст. 4, 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору.

Внаслідок неналежного виконання споживачем ОСОБА_1 , зобов`язання по оплаті наданих послуг виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 131091,49 грн., що підтверджується довідкою, яка долучена до позовної заяви позивачем.

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Частинами 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як вбачається з матеріалів справи, договір постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-61681-21 від 07 грудня 2021 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено ціну, порядок та строки проведення розрахунків, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору.

Положеннями п. 4.6 Договору передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу, сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором.

Положеннями п. 6.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено у ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України обов`язок покупця з оплати товару виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд встановив, що між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, поставивши відповідачу природний газ, про що свідчать долучені до матеріалів справи акти приймання-передачі, які направлені на адресу відповідача ОСОБА_1 ..

Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідачем не повернуто підписані та не підписані оригінали актів приймання-передачі природного газу та не надано письмової обґрунтованої відмови від їх підписання, а тому з урахуванням положень п. 2.5.4 договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР200-61681-21 від 07.12.2021 року такі акти вважаються підписані споживачем.

Також відповідачем не надано доказів звернення і до позивача з будь-якими клопотаннями про порядок виконання, відстрочення чи розстрочення виконання зобов`язань, що прямо встановлено у п. 4.6 Договору, зокрема, зазначено, що у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості газу сторони за взаємною згодою можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за договором.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за надані послуги з постачання природного газу або ж спростовування доводів представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.

Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з постачання прирдного газу.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 71510,61 грн.

Згідно п. 6.2.1. у разі порушення споживачем строків оплати передбачених розділом 4 Договору споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно розрахунку пені наданої позивачем за період з 26.02.2022 року по 09.06.2023 року розмір останньої становить 71510,61 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 29335,76 грн. та 3 % річних в розмірі 4740,29 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку наданого позивачем розмір інфляційних втрат за період 26.02.2022 року по 09.06.2023 року становить 29335,76 грн. та розмір 3 % річних за період з 26.02.2022 року до 09.06.2023 року складає 4740,29 грн.

Згідно п. 1 Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022 року В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача в тій частині, що дія норм Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 року розповсюджується на відповідача як на фізичну особу (населення), оскільки дія вкзааної постанови поширюється на фізичних осіб щодо стягнення пені, інфляції та 3% річних нарахованих як заборгованість щодо плати саме за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року "Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам" було затверджено типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до п. 1.3 Постанови цей Договір, тобто договір постачання газу побутовим споживача є договором приєднання. Фактом укладання Договору з побутовим споживачем є включення постачальником споживача до свого Реєстру споживачів на підставі заяви-приєднання споживача.

Згідно п. 1.4 Постанови заява-приєднання - це письмова заява-приєднання до умов Догвору, що містить персоніфіковані дані щодо Споживача та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.2.2 використання природного газу може здіснюватись споживачем виключно на власні побутові потреби, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень. Договір передбачає постачання газу саме для задоволення житлово-комунальних потреб населення. Отже, договір укладається шляхом приєднання до Договору шляхом подачі заяви-приєднання.

У даній справі договір укладено у формі письмового договору, а саме з непобутовими споживачем.

Судом не встановлено, що постачання природного газу відповідачу до об`єкта здійснювалось з метою надання житлово-комунальних послуг, зокрема для опалення саме житлових приміщень.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на об`єкт до якого постачається газ - даний об`єкт є нежитловим приміщенням. А отже, постачання газу за спірним договором до об`єкта відповідача не є житлово-комунальними послугами. Суд також бере до уваги визнання відповідачем частини позовних вимог щодо оплати вартості поставленого газу за тарифами постачання як непобутовому споживачеві, що вказує на те, що відповідач погоджується з тією обставиною що відповідач як фізична особа є саме непобутовим споживачем.

Проте, як вбачаєтья з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання природного газу саме для потреб непобутових споживачів, що і не заперечується відповідачем. Отже, суд приходить до висновку, що норми вищевказаної постанови на відповідача не розповсюджуюють свою дію.

За такого суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 71510,61 грн., інфляційні втрати в розмірі 29335,76 грн. та 3 % річних в розмірі 4740,29 грню

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 3550,17 грн.

Керуючись статтями12,13,79,81,141,259-265,273,280 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в розмірі 131091,49 грн., пеню в розмірі 71510,61 грн., 3 % річних в розмірі 4740,29 грн. та втрати від інфляції в розмірі 29335,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Твій газзбут» суму сплаченого судового збору в розмірі 3550,17 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Твій Газзбут», , адреса: м. Київ/, вул. Князів Острозьких, буд. 32/2, 01010.

Відповідач - ОСОБА_1 , Іреєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя