Справа № 168/965/24
Провадження № 2/168/361/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого майна, увійшло право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ №0091400, виданого Старовижівською районною державною адміністрацією 23.02.1997 року та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла онуці ОСОБА_3 . Позивач постійно проживала зі спадкодавцем на день її смерті, є спадкоємцем за заповітом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку і строки, звернулася до нотаріуса, однак, у видачі свідоцтва на спірне спадкове майно їй відмовлено у зв`язку з тим, що заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі, право власності на зазначений житловий будинок зареєстроване за іншими особами, а сертифікат виданий на ім`я ОСОБА_4 . Враховуючи наведене, просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого Старовижівською районною державною адміністрацією 23.02.1997 року та визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Сереховичівської сільської ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що сільська рада просить провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Так, згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

За приписами ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшло право на земельну частку (пай), яка перебуває у власності КСП «Нове Життя».

У сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії В Л № 0091400, зареєстрованому 24.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 385, виданому Старовижівського районною державною адміністрацією 23.02.1997 року, прізвище, ім`я та по батькові власника сертифікату зазначено як « ОСОБА_4 », місце проживання: с.Сереховичі Старовижівського району Волинської області (а.с. 57).

Відповідно до довідки Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 238 від 02.05.2024 року ОСОБА_2 постійно була зареєстрована в АДРЕСА_1 , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с. 12).

Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них відомості щодо права на земельну частку (пай) співпадають, що, в свою чергу, підтверджує їх належність одній особі - спадкодавцю ОСОБА_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Враховуючи вищевикладене, те, що в іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа неможливо, а позивачем надані докази на підтвердження належності цих обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту, що має юридичне значення, є підставними та підлягають до задоволення.

Наявність розбіжностей в сертифікаті позбавляє позивачку можливості реалізувати спадкові права, що підтверджується постановою нотаріуса від 08.04.2024 року.

Щодо вимог про визнання права власності на житловий будинок, то суд враховує таке.

Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За змістом ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Щодо наявності розбіжностей у зазначенні адресного номера будинку, що належав ОСОБА_2 , яким вона володіла та за життя розпорядилась, в заповіті та документах сільської ради, то встановлено, що у звязку з впорядкуванням адресних номерів Сераховичівської сільської ради, було визначено змінити номер будинку, що належав ОСОБА_2 , з номера 3 на номер 11.

Належність вищевказаного будинку (особовий рахунок № НОМЕР_2 ) спадкодавцеві ОСОБА_2 підтверджується довідкою Сереховичівської сільської ради № 494 від 04.12.2024 року (а.с. 73).

Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом.

Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 86, 90), отже може бути предметом спадкування після смерті ОСОБА_2 .

З матеріалів встановлено, що за життя ОСОБА_2 23.07.2012 року склала заповіт, відповідно до якого все майно в тому числі жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 заповіла своїй онуці ОСОБА_3 (а.с. 13).

Підстав вважати, що будинок АДРЕСА_1 не належав ОСОБА_2 немає.

Позивачка ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с. 20-22).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21.04.2020 року у справі №159/1307/20 встановлено факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини (а.с. 17-19).

09.03.2021 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та просить видати позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 46 на звороті).

Постановою нотаріуса від 08.04.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 з наступних підстав:

- заповіт ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Сереховичівської сільської ради Старовижівського району Волинської області Шиманською Г.Ф. 23.07.2012 року за реєстровим № 22, не зареєстрований в Спадковому реєстрі;

- право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за іншими особами (а.с. 16).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) видно, що інформація про заповіт від 23.07.2012 року, складений ОСОБА_2 , у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 45).

Однак, не реєстрація посадовою особою органу місцевого самоврядування в сільській раді та неподання заповіту для реєстрації його у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 755/8776/18.

Отже, позивачка довела обставини, на які посилається в позовній заяві.

Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 38/2021 до майна померлої ОСОБА_2 (а. с. 46- 58), з яких також видно, що ніхто, крім представника позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався, інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 , немає.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1216, 1217, 1261, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифікату на право на земельну частку (пай) серії В Л № 0091400, зареєстрованого 24.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 385, виданого Старовижівського районною державною адміністрацією 23.02.1997 року ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Сереховичівська сільська рада, адреса місця знаходження: вул. Центральна, 26, с. Сереховичі, Ковельський район, Волинська область, код за .

Повне судове рішення складене 07.04.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона