Постанова

Іменем України

07 квітня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/7667/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Поливач Л. Д.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва

в складі судді Гринчак О. І.

від 29 листопада 2024 року

по справі №754/4290/24 Деснянського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення,

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» (далі - АТ «УКРЗАЛІЗИЦЯ») про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12 030,00 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах із відповідачем з 10.05.1995 по 31.01.2024 та була звільнена з роботи за власним бажанням.

22.12.2022 позивач подала заяву про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, передбачену п. 2.8.1 Колективного договору, у зв`язку із щорічною відпусткою. Однак матеріальна допомога на оздоровлення не була виплачена та під час звільнення ОСОБА_1 відповідач, у порушення ст. 116 КЗпП, не провів повного розрахунку з виплати такої матеріальної допомоги у розмірі 12 030,00 грн.

Вказувала, що роботодавець, у порушення ст. 14 ЗУ «Про колективні угоди» не повідомив її про зміни, погіршення умов праці, не погоджував із профспілкою зміну істотних умов праці в частині зупинення виплат одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, передбаченої п. 2.8.1 Колективного договору, а фактично в односторонньому порядку припинив виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року позов залишено без задоволення.

Рішення мотивовано тим, що оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені пунктом 2.8.1 Колективного договору, призупинення відповідачем їх виплат відповідає положенням статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасованим, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2024 та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

4. Аргументи учасників справи

4.1. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що призупинення здійснення виплат, передбачених Колективним договором, в односторонньому порядку є порушенням норм Конституції України, КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Крім того, висновки місцевого суду про те, що призупинення певних виплат передбачено статтею 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», є безпідставними, оскільки цей закон набрав чинності 28 березня 2022 року, у той час як рішення відповідача про зупинення виплати матеріальної допомоги було прийняте ним 14 березня 2022 року, тобто названий закон не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки закон не має зворотної сили у часі.

4.2 Доводи відповідача

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Мотивував відзив тим, що зупинення виплат матеріальної допомоги на оздоровлення було прийнято рішенням правління АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», оформлене протоколом №Ц-54/31 Ком.т від 14.03.2022, зокрема пп. 1.1.4 такого рішення. Однак даний підпункт було скасовано рішенням правління АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з 01.07.2024, та станом на день розгляду апеляційної скарги підприємство виплачує працівникам заборгованості за 2022 рік і позивачка є в переліку осіб на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та цього ж дня витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

18 лютого 2025 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у справі.

6. Відомості щодо повідомлення учасників справи

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Позивач, належним чином повідомлена про розгляд її апеляційної скарги на рішення суду від 29.11.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет представника позивачки - ОСОБА_3 в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 99-100).

Відповідач також належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги Позивачки на рішення суду від 29.11.2024 в порядку письмового провадження без виклику учасників справи шляхом отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, що підтверджується супровідним листом та звітом про доставку вихідної кореспонденції в електронний кабінет АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в підсистемі «Електронний суд» (а. с. 99, 101).

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

8. Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала у філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» з 10 травня 1995 року та з 31 січня 2024 року звільнена на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно із наказом №31/ОС від 26.01.2024.

У період роботи, а саме 22 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про надання частини щорічної відпустки з 02.01.2023 тривалістю 14 календарних днів із виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення.

Згідно з наказом (розпорядженням) №2045 від 26.12.2022 ОСОБА_1 надано щорічну відпустку за період роботи з 10.08.2022 по 09.08.2023 включно на 14 календарних днів.

При цьому, вказаним наказом вирішено надати матеріальну допомогу на оздоровлення, а виплату провести після окремого рішення правління.

Пунктом 1.1.4 рішення правління Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 14.03.2022 (протокол №Ц-54/31 Ком.т) встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 керівникам регіональних філій, філій, структурних (виробничих) підрозділів, апарату управління АТ «Укрзалізниця» забезпечити реалізацію таких заходів: «Інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинити. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно з рішеннями правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано директором з управління персоналом та соціальної політики».

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Приписами статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Частиною першою статті 9 цього Закону встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до статті 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами.

Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Згідно зі статтею 18 КЗпП України положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно з пунктом 2.8.1. Колективного договору при наданні щорічної відпустки надається матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу (місячної тарифної сітки) і сплачується один раз на рік.

Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

З матеріалів справи вбачається, відповідач не попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці та застосування пункту 1.1.4. протокольного рішення про призупинення виплати їй частки заробітної плати, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить: - основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців - додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, - інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Товариство призупинило виплати коштів, передбачених Колективним договором в односторонньому порядку, не повідомивши ОСОБА_1 про ухвалення вказаного рішення, а також у порушення вимог Закону України «Про колективні договори і угоди» не ініціювали питання щодо підписання змін/доповнень до діючих колективних договорів в частині призупинення/зміни строків виплати щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, а такі зміни мають вноситись лише за взаємною згодою сторін, але аж ніяк не роботодавцем в односторонньому порядку без погодження з профспілковим органом. Товариство ухвалило відповідне рішення 14 березня 2022 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, вказуючи, що спір між сторонами виник з приводу порушення прав та інтересів ОСОБА_2 через недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі, передбаченому пунктом 2.8.1 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного з відокремленим структурним підрозділом «Український державний розрахунковий центр міжнародних перевезень», який є чинним на цей час, виходив, фактично, лише з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Проте, місцевим судом не враховано, що вказаний Закон Верховною Радою України прийнято 15 березня 2022 року, а набрав чинності він 24 березня 2022 року, у той час як рішення АТ «Українська залізниця» та яке стало підставою для невиплати позивачці оспорюваних сум матеріальної допомоги було прийнято 14 березня 2022 року, а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (стаття 58 Конституції України), тому положення вказаного закону не могли застосовуватися судом при розгляді цієї справи.

Аналогійний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №211/7338/23.

За наявних обставин колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що позивачем доведено порушення відповідачем її права на отримання невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, а тому позов підлягає задоволенню.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

У зв`язку з тим, що суд, задовольняючи позовні вимоги, не неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, то у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України є підстави для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

11. Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, то за приписами ч. 13. ст. 141 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, що підлягав сплаті за подання позовної заяви та апеляційної скарги (1 211,20+1 816,80).

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2024 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» про стягнення невиплаченої одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення - задовольнити.

Стягнути із Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» на користь ОСОБА_1 невиплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі 12 030 (дванадцять тисяч тридцять) грн 00 коп.

Стягнути із Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в дохід держави судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

Л. Д. Поливач