Номер провадження: 22-ц/813/3711/25
Справа № 495/5463/13-ц
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Вадовської Л.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Славянский двор» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного малого підприємства «Славянский двор», в особі директора Чернєва Олександра Вікторовича про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про перегляд заяви за нововиявленими обставинами.

11 жовтня 2024 року від Приватного малого підприємства «Славянский двор» до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява про перегляд ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року провадження у справі за заявою ПМП «Славянский двор» про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПМП «Славянский двор», в особі директора ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики закрито.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПМП «Славянский двор» просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) суд першої інстанції постановив судове рішення, яке не передбачено чинним ЦПК України у даних правовідносинах на п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 424 ЦПК України;

2) суд першої інстанції постановив ухвалу, яке не передбачено чинним ЦПК України. Жодна з обставин для закриття провадження, яка визначена статтею 255 ЦПК України, відсутня та з урахуванням наявної та не скасованої ухвали суду про відкриття провадження у справі, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно було розглядати.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 26 березня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

26 березня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про слухання справи без її участі.

26 березня 2025 року від адвоката Каланжова В.І., який діє в інтересах ПМП «Славянский двор» надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із його участю в цей день та дату в інших провадженнях, які тривають в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області.

Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Апеляційний суд не приймає доводи адвоката Каланжова В.І. про те, що він бере участь у судових засіданнях, які призначені на 26.03.2025 у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, з огляду на таке.

У п. 1.3.1 Правил організації ефективного цивільного судочинства передбачено, що не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи присутність учасника справи на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться у цьому самому або іншому суді, в тому числі суді вищої інстанції, яке було призначено або заплановано після призначення слухання у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання у даній цивільній справі призначено ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року о 13:30 год.

Адвокат Каланжов В.І. отримав судову повістку про слухання справи, яке призначено 17 лютого 2025 року, 17 лютого 2025 року о 19:53 год, тобто згідно вимог цивільного-процесуального законодавства вона вважається врученою 18 лютого 2025 року.

Водночас заявник вказує, що 26 березня 2025 року в нього призначені такі судові засідання у Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області:

1)09:30 год (справа №495/6151/21);

2)11:20 год (справа №495/4817/23);

3)14:00 год (справа №495/10603/23);

4)15:00 год (справа №495/7810/24);

5)16:00 год (справа №495/527/25).

З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що судове засідання (на 26.03.2025 о 14:00) у справі №495/10603/23, яке є найближчим за часом до судового засідання, в якій розглядається апеляційна скарга ПМП «Славянский двор» призначено після 17 лютого 2025 року.

Адвокат Каланжов В.І., який діє в інтересах ПМП «Славянский двор», не був позбавлений можливості подати заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке призначено на 17 лютого 2025 року, однак таким правом не скористався.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ПМП «Славянский двор», в особі директора Чернєва Олександра Вікторовича про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2013 затверджено умови мирової угоди, укладеної 27.08.2013 між ОСОБА_1 та ПМП «Славянский двор» в особі директора Чернєва Олександра Вікторовича та закрито провадження у справі.

У передбачені законом строки сторони ухвалу не оскаржили, така набрала законної сили.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.09.2024 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПМП «Славянский двор» на цю ухвалу.

Суд, перевіривши матеріали заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та матеріали справи № 495/5463/13-ц, дійшов такого висновку.

За статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Главою 3 Розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом пункту 1 частини другої, частини третьої статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Отже, недотримання умови щодо подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами в межах трьох років з дня набрання рішенням законної сили є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку. Цей строк є присічним, а тому поновленню не підлягає.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 261/4637/13-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 753/11003/13-ц, від 25 січня 2023 року у справі справа № 2-1014/98.

Як уже встановлено вище, ухвала суду, яка є предметом перегляду набрала законної сили ще у 2013 році. Разом з тим, заява про її перегляд за нововиявленими обставинами надійшла до суду в жовтні 2024 року, тобто очевидно більше ніж через три роки з дня набрання нею законної сили.

З огляду на наведене, при надходженні цієї заяви до суду за такою заявою слід було відмовити у відкритті провадження.

Разом з тим, зважаючи, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 провадження за заявою було відкрито, зараз таке підлягає закриттю.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що встановивши, що ухвала Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 28 серпня 2013 року набрала законної сили ще у 2013 році, а представник заявника звернувсяіз заявою про перегляд цього рішення 11 жовтня 2021 рокуроку, тобто після спливу трирічного строку з дня набрання таким судовим рішенням законної сили, суд першої інстанції, врахувавши положення наведених норм ЦПК України, дійшов правильного висновку про неможливість поновлення пропущеного строку та необхідності закриття провадження за вказаною заявою як помилкового відкритого.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентними з цього питання є рішення ЄСПЛ у справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого Королівства) від 28 жовтня 1998 року та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) від 19 червня 2001 року.

Заявник, не погоджуючись із судовим рішенням, яке набрало законної сили і яким по суті вирішено спір між сторонами, фактично з надуманих підстав намагається переглянути остаточне судове рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № справа № 2-1014/98 (провадження № 61-3720св22).

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання про закриття провадження вирішено по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвалу постановлено відповідно до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного малого підприємства «Славянский двор» залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

Л.М. Вадовська