Номер провадження: 22-з/813/109/25
Справа № 522/2303/21
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
30.01.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.
за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.
учасники справи:
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд»
третя особа Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
заяву адвоката Нікітіної Ганни Едуардівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд», третя особа Комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво» про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди
Історія справи
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим в подальшому позовом до ТОВ «Цивільжитлобуд», третя особа - КП «Міське капітальне будівництво», в якому просила визнати бездіяльність ТОВ «Цивільжитлобуд» щодо ненадання їй благоустроєного житла протиправною; зобов`язати ТОВ «Цивільжитлобуд» надати їй благоустроєне житло, яке буде відповідати вимогам ст. 50, 171 ЖК України та Державним будівельним нормам України; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано ТОВ «Цивільжитлобуд» надати ОСОБА_1 благоустроєне житло, що відповідатиме вимогам ст. 50, 171 ЖК України та Державним будівельним нормам України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Цивільжитлобуд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12 жовтня 2021 року стягнуто з ТОВ «Цивільжитлобуд» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 12 000 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08.11.2022 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року залишено без змін.

05 червня 2023 ТОВ «Цивільжитлобуд» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 09 вересня 2021 року.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2021 у справі №522/2303/21.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.02.2024 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобут», в інтересах якого діє адвокат Споришев Максим Олексійович, залишено без задоволення. Ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 22 серпня 2023 року залишена без змін.

Короткий зміст вимог

21.02.2024 року через підсистему систему Електронний суд, надійшла заява адвоката Нікітіної Г.Е., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №522/2303/21.

Заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Заява вмотивована тим, що до закінчення судових дебатів адвокатом Нікітіною Г.Е. було заявлено про стягнення судових витрат та зазначено про надання доказів з цього приводу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі. В заяві наголошується, що у відзиві на апеляційну скаргу було зазначено орієнтовний розрахунок судових витрат. Крім того, заявник звертає увагу на те, що з метою захисту своїх законних прав та інтересів між ОСОБА_1 та адвокатом Нікітіною Г.Е. був укладений договір про надання правничої допомоги від 26.01.2021 року, у подальшому 07.11.2023 року була укладена додаткова угода № 3 до договору від 26.01.2021 року. 20.02.2024 року адвокатом Нікітіною Г.Е. було виставлено рахунок ОСОБА_1 № 20/02, і цього ж дня був підписаний акт № 20/02 про надання юридичних послуг.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Нікітіна Г.Е. в поданій заяві про ухвалення додаткового рішення по справі, просила розгляд заяви проводити за відсутності заявника та її представника.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви.

Розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дванадцятої статті 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

На підтвердження розміру витрат, які понесла позивачка на правничу допомогу, заявником надано: Договір про надання правової допомоги № 26/01, додаткова угода № 3 до договору про надання правової допомоги № 26/01 від 26.01.2021 року, акт № 20/02 про надання юридичних послуг, рахунок-фактура № 20/02 від 20.02.2024 року.

Згідно змісту Опису робіт зазначених у акті № 20/02 (наданих юридичних послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, адвокат Нікітіна Г.Е.: здійснила ознайомлення з матеріалами справи №522/2303/21 (2 години) та оцінила указану роботу у 2500 грн, складання відзиву на апеляційну скаргу по справі № 522/2303/21 (5 годин роботи) 12500 грн; участь у судовому засіданні 5000 грн. Всього адвокат Нікітіна Г.Е. вказала суму витрат 20000,00 грн.

Відповідно до Акту № 20/02 про надання юридичних послуг ОСОБА_1 , що надалі іменується «Клієнт», з однієї сторони, і адвокат Нікітіна Г.Е., що іменується надалі «виконавець», уклали цей Акт про те, що виконавцем були надані вищезазначені юридичні послуги. Клієнт претензій по об`єму, якості і строку надання послуг не має.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правову допомогу, апеляційний суд враховує, що розмір таких витрат має бути співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які належить застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена представником відповідача сума в розмірі 20000 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, апеляційний суд враховуючи категорію справи, зусилля та знання, що необхідні для складання процесуальних документів по справі, участі у справі, вважає, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу, підлягають зменшенню та відшкодуванню у розмірі 10000 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Висновки апеляційного суду

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що заява підлягає задоволенню частково з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Нікітіної Ганни Едуардівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цивільжитлобуд» (, 65029 м. Одеса, вул. Князівська, 38) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко