єдиний унікальний номер справи 546/1264/24
номер провадження 2/546/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

установив:

У грудні 2024 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що між відповідачем та ТОВ «Бізнес Позика» 17 квітня 2024 року було укладено договір № 286147-КС-008 про надання кредиту (далі Договір). Договір підписано електронним підписом позичальника. Умовами Договору було передбачено, що сума кредиту становить 32000,00 грн зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Однак ОСОБА_1 не виконував належним чином умови Договору, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 132040,94 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 32000,00 грн, процентами 96654,39 грн, та комісією 3386,55 грн.

Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договором не виконав. Також, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 16 грудня 2024 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 14 січня 2025 року, яке за клопотанням відповідача було відкладене на 10 лютого 2025 року.

Судові засідання 14 січня 2025 року, 10 лютого 2025 року та 14 березня 2025 року були відкладені за клопотаннями сторони відповідача.

31 березня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Однак ухвалою суду від 08 квітня 2025 року відзив на позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Копію даної ухвали представниця відповідача отримала 01 квітня 2025 року (а. с. 193).

01 квітня 2025 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у даній справі (а. с. 141 - 172), які по суті є відповіддю на відзив.

У судове засідання 08 квітня 2025 року представник позивача не з`явився, 18 грудня 2024 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують та проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 70).

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а. с. 122). 31 березня 2025 року відповідач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити за його відсутності (а. с. 137).

У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків.

Фактичні обставини справи, установлені судом

Судом встановлено, що 17 квітня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 у Пропозиції (оферті) укласти Договір № 286147-КС-008 про надання кредиту були зазначені його реквізити: номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , та номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 23-27).

Також, до позову було додано Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 286147-КС-008 про надання кредиту, яке було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-2047 (а.с. 28-32).

17 квітня 2024 року ОСОБА_1 підписав договір № 286147-КС-008 про надання кредиту (далі Договір) (а.с. 18-22). Вказаний Договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора UA-2047.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 32000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Строк, на який надається Кредит: 24 тижні (п. 2.3. Договору). Термін дії Договору: до 02 жовтня 2024 року (п. 2.7. Договору).

Згідно з п. 2.4. Договору, Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14926563, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 4800,00 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.

Відповідно до п. 3.1. Договору, кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати Позичальнику Кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору.

Пунктом 7.10. Договору визначено, що технологія (порядок) укладання Договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Порядок створення та накладання електронних підписів Сторонами Договору: спочатку Договір підписує Позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер Позичальника Кредитодавцем, потім Договір підписує уповноважений представник Кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу (п. 7.11. Договору).

У розділі 8 Договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу позичальника ОСОБА_1 НОМЕР_1 , та номер телефону - НОМЕР_2 .

Також, 17 квітня 2024 року відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-1410 (а.с. 15-17).

Зокрема, до позову було додано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (а.с. 36-45). Вказані правила не містять підпису відповідача.

Відповідно до листа АТ «Державний ощадний банк України» від 01 січня 2025 року, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 та відкрито банківський рахунок № НОМЕР_4 (а.с. 77).

До вищевказаного листа АТ «Державний ощадний банк України» додало CD-R диск (а.с. 78). На вказаному диску міститься файл « НОМЕР_4 », який, у свою чергу, містить виписку по рахунку ОСОБА_1 . Із зазначеної виписки по рахунку, сформованої АТ «Державний ощадний банк України», установлено, що 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 32000,00 грн.

Також, у інформаційній довідці ТОВ «Платежі Онлайн» № 1305/11 від 28 листопада 2024 року зазначено, що 17 квітня 2024 року о 13 год 37 хв на картку № НОМЕР_1 було проведено трансакцію перерахування коштів в сумі 32000,00 грн за кредитним договором № 286147-КС-008 від 17 квітня 2024 року (а.с. 35).

Згідно довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості, сформованих ТОВ «Бізнес Позика», у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором № 286147-КС-008 в сумі 132040,94 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 32000,00 грн, процентами 96654,39 грн, та комісією 3386,55 грн (а.с. 12-13, 14).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1,2 ст. 1046 ЦК).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що 17 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір відповідно до чинного законодавства та відповідачу були перераховані кошти в сумі 32000,00 грн.

Щодо стягнення процентів за кредитним договором суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

З огляду на наведені норми права позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками є обґрунтованими.

У той же час суд не погоджується із визначеним позивачем періодом нарахування відсотків та їх розміром з огляду на наступне.

За пунктами 2.3. та 2.7. кредитного договору сторони визначили, що строк, на який надається кредит становить 24 тижні, строк дії договору до 02.10.2024. (а.с. 19-20).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26.11.2024 станом на 26.11.2024 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 132040,94 грн, з яких заборгованість за відсотками 96654,39 грн (а. с. 12- 13).

Тобто, відсотки нараховувалися позивачем після закінчення строку дії кредитного договору від 17 квітня 2024 року.

Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

З огляду на вказане, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не мав права додатково нарахувати проценти за користування кредитом.

Останнім днем повного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним сторони договору встановили як 02.10.2024. Після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою та комісій за надання послуг припинилося.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом 3% річних або договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України).

Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних.

Позивач же в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог.

Окрім того частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

У свою чергу кредитний договір було укладено 17 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом. Тобто до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки договір № 286147-КС-008 про надання кредиту укладено 17 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення стандартної денної процентної ставки на рівні 2,0000000 %, яка є незмінною протягом усього строку договору є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом з розрахунку диференційованого розміру денної процентної ставки: 32000,00 грн х 2,00 % х 5 днів (за період з 17 квітня 2024 року до 21 квітня 2024 року) = 3200,00 грн; 32000,00 грн х 1,5 % х 98 днів (за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року) = 47040,00 грн; 32000,00 грн х 1% х 44 дні (за період з 20 серпня 2024 року до 02 жовтня 2024 року) = 14080,00 грн, а всього 64320,00 грн.

Тобто, у цій частині позов підлягає до часткового задоволення.

Додатковим поясненням представника позивача, які надійшли до суду 01 квітня 2025 року, які по суті є відповіддю на відзив, суд оцінки не надає, оскільки відзив на позов відповідача суд залишає без розгляду.

У частині вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» (далі також - Закон України № 1734-VIII), який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Додатком 2 до Правил про споживчий кредит до платежів за додаткові та супутні послуги банку віднесено, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону № 1734-VIII та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (постанова Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21),

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Умовами кредитного договору № 286147-КС-008 від 17.04.2024 позивачем визначено розмір комісії за надання кредиту в сумі 4800,00 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги у частині стягнення суми прострочених платежів за комісією у сумі 3386,55 грн підлягають до задоволення.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд установив, що у відповідача утворилась заборгованість за договором № 286147-КС-008 від 17 квітня 2024 року на загальну суму 99706,55 грн, з яких 32000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 64320,00 грн сума прострочених платежів за процентами, 3386,55 грн сума прострочених платежів за комісією.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З платіжної інструкції № 8496 від 09 грудня 2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 61).

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на суму 117306,55 грн, тобто 75,51 % від суми позову, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1828,85 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 526, 549, 611, 615, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 286147-КС-008 від 17 квітня 2024 року в сумі 99706 (дев`яносто дев`ять тисяч сімсот шість) гривень 55 копійок, з яких 32000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 64320,00 грн сума прострочених платежів за процентами, 3386,55 грн сума прострочених платежів за комісією.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 1828(одна тисяча вісімсот двадцять вісім) гривень 85 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», юридична адреса: б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ - 41084239.

Представник позивача Памірський Максим Анатолійович, адреса: б-р Лесі Українки, 26, оф. 411, м. Київ, 01133, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Представниця відповідача ОСОБА_2 , адреса: вул. Котляревського, 3, офіс 709, м. Полтава, 36000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя Ю.В. Зіненко