Провадження №: 2-о/336/11/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Звєздової Н.С.,

присяжних Рябчука В.М., Рябчук Н.В.,

при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: районна адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, -

без участі сторін та їх представників,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Шумський І.В., який діє на підставі Договору про надання юридичної (правової) допомоги від 10.02.2024, Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 19.02.2024 серії АР №1163843, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001196 від 29.11.2016, звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить: 1) визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) призначити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання, перебуває на обліку в КНЗ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» та має діагноз: енцефалопатія, органічне порушення головного мозку, та потребує постійного стороннього догляду.

Батьки ОСОБА_2 давно померли, рідні сестри перебувають за межами України, а дружини чи дітей в нього немає. Заявник по справі - ОСОБА_1 є єдиним близьким родичем ОСОБА_2 .

У зв`язку із вище викладеним, заявник просить суд визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити його опікуном, оскільки останній не має інших родичів, які б могли здійснювати за ним постійний догляд.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року відкрито провадження по справі та задоволено клопотання про витребування доказів з Структурного підрозділу КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради всієї медичної документації відносно громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; А також, витребувано інформацію з державної прикордонної служби України про перетин державного кордону (виїзд за межі України) стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 15.04.2024 ОСОБА_4 дійсно перебуває за межі території України та станом на 01.05.2024 на територію України не поверталась. Інформація щодо перетину кордону України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 08.11.2017 по 01.05.2024 в Базі даних відсутня.

Ухвалою суду від 26.03.2025 повторно витребувано докази щодо перетину кордону стосовно громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянки Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

04.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь про неможливість надання інформації відносно громадянки Грузії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки її прізвище, ім`я по батькові не вказано латинськими буквами що суперечить п. 12 Положення ідентифікації осіб, а тому ідентифікувати особу не сталося можливим.

В матеріалах справи такі данні відсутні, а позивачем та його представником надані не були.

17.09.2024 до суду надійшло Подання районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району про призначення ОСОБА_1 опікуном над дядьком ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.09.2024 року призначено по цивільній справі судово-психіатричну експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Проведення експертизи доручено спеціалістам Запорізької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судової-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (Оріхівське шосе, 10, Запоріжжя, Запорізька область, 69033).

25.10.2024 до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року поновлено провадження по справі.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В судовому засіданні 12.03.2025 року особа, відносно якої встановлюється опіка ОСОБА_2 суду пояснив, що заявник ОСОБА_1 є його племінником, який проживає поруч з ним по сусідству та допомагає йому у придбанні ліків, допомагає фінансово, раз в місцяь відвозить до лікарні. Його племінник ОСОБА_1 буває в будинку 2-3 рази на місяць. Разом з ОСОБА_2 в будинку проживає жінка Ірина, яка здійснює за ним постійний догляд: прибирає у будинку, готує йому їжу, пере речі, допомагає по господарству, здійснює за ним постійний догляд.

В судовому засіданні 26.03.2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Стариченко М.П. не заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Онищенко Л.А. в судовому засіданні 26.03.2025 підтримала Подання від 16.09.2024 щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 26.03.2025 заявник ОСОБА_1 просив суд заяву задовольнити та призначити його опікуном над його дядьком ОСОБА_2 , суду пояснив, що він фінансово допомагає дядькові, купує йому ліки, відвозить до лікарні, сплачує за комунальні послуги, 2-3 рази на місяць буває у будинку, де мешкає ОСОБА_2 та привозить продукти та гроші. Разом вони не проживають. Заявник зареєстрований та мешкає за іншою адресою. Разом з ОСОБА_2 постійно мешкає жінка, яка переїхала з окупованої території та здійснює постійний догляд за ним на договірній основі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шумський І.В просив суд заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, які були надані раніше, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до наступних висновків.

Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути, відповідно до ст. 39 ЦК України, визнана судом недієздатною.

Згідно Закону України «Про психіатричну допомоги під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.

Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною.

Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду у порядку, встановленому ЦПК України.

Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст.76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1ст. 41 ЦК України).

Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними.

Відповідно до положень ч. 1ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

З Висновку судово-психіатричного експерта №455 від 14.10.2024 слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді деменції, внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного генезису. Тому, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а.с.172-176)

Також у мотивувальній частині висновку експертом зазначено, що « ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності безстроково. Самостійно на вулицю не виходить. До крамниці не ходить ,покупки не робить, рахунок грошам не веде. Суспільним транспортом не користується. Самостійно одягається, але одежу по сезону не вибере. Гігієнічні процедури виконує після неодноразових нагадувань. Приглядає доглядальниця. Психічний стан: не розуміє де знаходиться, дезорієнтований у поточній даті, не називає пору року. Безпомічний.»

Кваліфікація експерта сумнівів не викликає. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Щодо заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Згідно з поданням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування вважає можливим призначити ОСОБА_1 опікуном над дядьком ОСОБА_2 (а.с. 156)

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Батьками заявника є ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ця обставина підтверджується свідоцтвом про народження заявника та відповідним нотаріальним перекладом (13, 14-16).

Мати заявника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має рідну сестру - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (тітка заявника) та має рідного брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дядько заявника (а.с. 52, 53).

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мають спільних батьків: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Це рідні дідусь та бабуся заявника. Дідусь помер в 70-роках минулого століття, а бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 61).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1 (а.с. 30)

Заявник ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 10).

Судом встановлено та підтверджено поясненнями сторін, що з ОСОБА_2 постійно мешкає жінка, яка переїхала з окупованої території та здійснює постійний догляд за ним: прибирає у будинку, готує йому їжу, пере речі, допомагає по господарству, здійснює за ним догляд. Заявник ОСОБА_1 буває у будинку 2-3 рази на місяць, де мешкає ОСОБА_2 та привозить продукти та гроші. Разом вони не проживають, зареєстровані по різним адресам.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022 у справі №712/10043/20, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Системний аналіз наведених норм права указує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Таке подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (п.3.1 Правил опіки та піклування).

Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

У даній справі подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним дядьком ОСОБА_2 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном над ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 є приватним виконавцем та є платником податків (а.с. 19, 17,18) та здійснює свою діяльність на постійній основі.

Так, судом справа неодноразово призначалась до судового розгляду, заявник ОСОБА_1 09.09.2024, 30.12.2024, 10.03.2025 звернувся до суду з клопотаннями про неможливість його особистої участі у судових засіданнях, оскільки він як державний виконавець буде проводити заплановані заздалегідь виконавчі дії за межами м. Запоріжжя, що також свідчить про неможливість заявника надавати особисто постійний догляд своєму дядькові ОСОБА_2 , який є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду.

Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у ОСОБА_1 позитивного відношення, прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а, відтак, і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме його інтересам.

Таким чином, судом не було здобуто доказів того, що заявник, який на даний час працює приватним виконавцем, та, кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, має достатнього часу для опіки над ОСОБА_2 , дбатиме про підопічного, забезпечить його постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого дядьки та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна.

Суд також враховує пояснення як ОСОБА_1 так і самого ОСОБА_2 , які в судовому засіданні повідомили, що вони прописані та мешкають за різними адресами, заявник ОСОБА_1 буває у будинку ОСОБА_2 2-3 рази на місяць, що говорить про неможливість надання особисто постійного догляду дядькові. Заявник допомагає грошима, купує ліки та відвозить ОСОБА_2 до лікаря. Інші обов`язки щодо піклування за ОСОБА_2 здійснює жінка ОСОБА_8 , яка мешкає з останнім у будинку АДРЕСА_1 та здійснює постійний систематичний догляд за ОСОБА_2 на фінансовій основі.

Крім того, згідно матеріалів справи у ОСОБА_2 є тітка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доказів її перебування за межами України суду не надано, тобто він має ще одного родича, яка може здійснювати за ним постійний догляд.

Проте, органом опіки та піклування не обґрунтовано надано Висновок без посилання на наявні докази щодо неможливості тітки ОСОБА_2 бути його опікуном.

В зв`язку з вище наведеним у сукупності, суд критично ставиться до подання органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 16.09.2024 № 03-10/125, вважає його прийнятим із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 , та в зв`язку з цим не враховує його під час ухвалення рішення.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном над недієздатним ОСОБА_2 слід відмовити за її необґрунтованістю.

Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків.

Між тим, частиною першою статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

З огляду на вищевикладене, до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , необхідно покласти на орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснення обов`язків з опіки над останнім.

Суд зазначає, що до встановлення опіки і призначення опікуна недієздатному ОСОБА_2 , орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, відповідно до ст. 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про підопічного про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно ч. 2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,258,259,293,294,295-300 ЦПК України, ст.ст.39,55,60,63 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія - недієздатним.

В задоволенні решти вимог заяви -відмовити.

Тимчасово покласти обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району м.Запоріжжя до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

Встановити строк дії рішення в частині визнання недієздатною ОСОБА_2 два роки з моменту набрання цим рішенням законної сили.

Роз`яснити заявнику та зацікавленим особам, що скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Роз`яснити заявнику, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Належним чином завірену копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_4 .

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування , , місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд.34.

Суддя Н.С. Звєздова

Присяжні В.М. Рябчук

Н.В. Рябчук