Провадження № 2/521/1996/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2025 року Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 847 938,53 (один мільйон вісімсот сорок сім тисячі дев?ятсот тридцять вісім) грн. 53 коп., що складається з: 1 749 837, 60грн. - основного боргу, 28 684,51 грн. - 3% річних, 69 416,42 грн. - інфляційні збитки.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 13 січня 2023 року він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у Позивача. 21 червня 2023 року він надав ОСОБА_2 позику у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою від 02.10.2024 року з графіков погашення позики. Так, в першій розписці зазначено, що Відповідач одержав позику строком до 25.08.2023 року. З 13.01.2023 року по 25.08.2023 рік Відповідач не повернув грошові кошти в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США. Відповідно до другої розписки з графіком погашення позики від 02.10.2024 року, Відповідач зобов?язався здійснити першу виплату у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США до 07.10.2024 року. Надалі він зобов?язаний здійснювати щомісячні виплати у розмірі 1 500 (одна тисяча п?ятсот) доларів США не пізніше 7 числа кожного наступного місяця до повного погашення заборгованості у сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США. На момент підготовки позовної заяви Відповідач не виконав своїх боргових зобов?язань, а отже, повинен повернути позику в повному розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.
Крім того, позивач повідомляє, що ним подано претензію про повернення заборгованості від 14.11.2024 р. до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Після настання строку виконання обов`язку щодо повернення коштів, відповідач суму боргу не повернув, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с.32)
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с.39)
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду із заявою, в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами про відкладення розгляду справи не звертався, відзив у визначений судом строк відповідач не подавав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення.
Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст. 57 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Дослідивши матеріали справи та докази надані на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно розписки ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США, яку ОСОБА_2 зобов`язався повернути не пізніше 25.08.2023 року. (а.с. 12)
Відповідно до розписки від 02.10.2024 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, з графіков погашення позики в якій вказано, що ОСОБА_2 зобов?язується здійснити першу виплату у розмірі 2 000 (дві тисячі) доларів США до 07.10.2024 року наступні виплати повинен здійснювати не пізніше 7 числа кожного наступного місяця у розмірі 1 500 (одна тисяча п?ятсот) доларів США до погашення повної суми боргу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.. (а.с. 13)
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем подано претензію про повернення заборгованості від 14.11.2024 р., згідно якої ОСОБА_2 , повідомлено, що він зобов?язаний сплатити суму боргу на користь ОСОБА_1 , що підтверджується розписками від 13.01.2023р. по 21.06.2023 р. та розпискою від 02.10.2024 р. з графіком погашення позики в розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 736 334,60 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч триста тридцять чотири) грн. 60 коп., на момент підготовки претензії, згідно з даних НБУ офіційний курс долару США становить 41.3413 грн. за 1 долара США. На сьогоднішній день зазначена сума боргу не сплачена, що є порушенням умов Договору, який діє на підставі розписок написаних та підписаних власноруч. (а.с. 26)
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка підписана відповідачем є підтвердженням укладення договору.
При цьому, зазначений договір позики в судовому порядку недійсним не визнавався та є чинним.
Однак відповідачем грошові пошти так повернуто і не було, незважаючи на те, що термін повернення боргу давно сплинув.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Закінчення строку договору, відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно із частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Аналізуючи долучені позивачем до матеріалів справи розписки, судом встановлено, що розписки написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом.
Сторони дотримались письмової форми договору.
Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору.
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов?язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов?язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов?язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов?язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Станом на момент підготовки позовної заяви, згідно даних НБУ офіційний курс долару США становить 41.6628 грн. за 1 долара США.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Так, нормами діючого ЦК України визначені виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Крім того, за положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, суд вважає, що період нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України процентів, інфляції та трьох процентів від простроченої суми, у даній справі не може бути застосовано, оскільки він починається з 25.08.2023 року по 19.12.2024 року.
Зокрема суд зазаначає, що за змістом ст. 1 Закону України від 03.07.1991р. № 1282-XII Про індексацію грошових доходів населення індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.03.2023р. у справі № 300/438/18.
Таким чином, оскільки предметом укладеного між сторонами договорами позики від 25.08.2023р. та від 02.10.2024р. є грошові кошти, виражені у гривні в еквіваленті іноземної валюти (доларах США), і сума позики визначена позивачем у гривні в еквіваленті до іноземної валюти - за офіційним курсом Національного банку України, вимоги про стягнення інфляційних втрат за договорами позики від 25.08.2023р. та від 02.10.2024р.. в сумі 69 416 грн. 42 коп. задоволенню не підлягають.
Суд погоджується з розрахунками позивача та враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 42 000 доларів США, що еквівалентно 1 749 837 грн. 60 коп. боргу.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 9-13, 76-83, 95, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 461, 526, 625, 631, 1046-1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ) заборгованість в розмірі 1 749 837 (один мільйон сімсот сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 60 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 28 березня 2025 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН