Справа № 697/399/25
Провадження № 2/697/449/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Деревенського І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

представника відповідача адвоката Ткач В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ярмолович Олексій Євгенович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якого діє адвокат Ярмолович Олексій Євгенович (далі адвокат Ярмолович О.Є., представник позивача) звернувся до Канівського міськрайонного Суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.08.2003 ОСОБА_3 (далі мати позивача) та ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів громадського стану Канівського міського управління юстиції Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис №135.

Від шлюбу подружжя має спільну дитину позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. З ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу - ОСОБА_1 виповнилось 18 років.

10.08.2023 позивач зарахований студентом до Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди за очною (денною) формою здобуття освіти, за освітньою програмою «Інформатика в закладах освіти», за спеціальністю «014 Середня освіта» (спеціалізація «Інформатика») для здобуття ступеня вищої освіти - бакалавра.

На теперішній час позивач продовжує здобуття освіти у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди за спеціальністю «014 Середня освіта» (014.09 Інформатика) до 30.06.2027.

Оскільки позивач продовжує навчання на очній (денній) формі, відповідно в нього немає змоги працювати та отримувати доходи, тому він потребує матеріальної допомоги для продовження навчання.

Позивач зазначає, що після досягнення ним повноліття, відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на його навчання.

У зв`язку з вище зазначеним, просить стягнути з відповідача на його користь, аліменти в розмірі частини всіх заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 01.09.2023 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку та витрати на правову допомогу в сумі 6500 грн..

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.02.2025 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у адвокат Ярмолович О.Є. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Ярмолович О.Є. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі позивач та його представника, позов підтримують в повному обсязі та наполягають на його задоволенні (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає частково та не заперечує, проти стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина в розмірі 8% від заробітної плати щомісячно, зазначає, що є особою з інвалідністю та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 на утримання якого сплачує 1/4 частину заробітку. В решті позовних вимог просить відмовити, оскільки постійно матеріально допомагає сім`ї, регулярно перераховує кошти дружині на потреби дітей та поповнював мобільні телефони усіх членів родини.

Представник відповідача адвокат Ткач В.О. у судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та підтримала позицію відповідача, також зазначила, що відповідач має проблеми зі здоров`ям та потребує додаткових витрат на його лікування, а також сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини його доходу. В частині стягнення витрат на правову допомогу просила відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та є повнолітнім.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.11.2005 (а.с.5).

Згідно довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №476129 від 01.11.2024, вбачається, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди на денній формі здобуття освіти за ступенем бакалавр на спеціальністю 014.09 Інформатика. Дата початку здобуття освіти 01.09.2023. Дата завершення освіти 30.06.2027 (а.с.12).

Відповідно до довідки про доходи виданої ОСОБА_2 №11 від 25.02.2025, вбачається, що ОСОБА_2 отримав дохід від Філії «Птахокомлекс» ПАТ «Миронівська птахофабрика» за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 281170,69 грн. (а.с.42).

З довідки до акта огляду медико-соціальної комісії серії 12 ААГ №640297 вбачається, що ОСОБА_2 третю групу інвалідності з 16.05.2024, інвалідність пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.76).

З копії виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №7731 (24) виданої КНП «Канівська БЛ», вбачається, що ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні з 30.12.2024 по 09.01.2025 з діагнозом: полісегментальний остеоїондроз хребта, деформуючий спондильоз, спондилоартроз, ускладнений протрузіями МХД С5-С6 із абсолютним стенозом хребтового каналу, протрузіями МХД L1-L2, L2-L3, L3-L4, L4-L5, гемангіоми тіл Th5, Th6, сирингомієлія на рівні Th7-Th9 сегментів, компресійні переломи тіл Th3, Th5, Th7 (І ст.), компресійно-осколковий перелом тіла L2 (І ст.) (МРТ хребта 08.01.2025), хронічна церквіалгія з акропарестезіями, дорсолюбаргія з полірадикулоішемічним больовим синдромом, правобічна люмбоішіалнія, м`язово-тонічний синдром, помірно виражені статико-диномічні порушення, рецидивний перебіг стадія загострення. Дисцикуляторна гіпертонічна та післятравматична (наслідки МВТ, ЗЧМТ, струсу ГМ, акубаротравм 01.01.2024), Н 2, з вогнищевою неврологічною симтоматикою, цефалгічним, помірно вираженим вестибуло-кохлеарним синдромами, цераброастенічним синдромом, транзиторнпа інсомнія (а.с.39-41).

Відповідно до платіжних інструкцій наданих представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 перераховував кошти матері позивача ОСОБА_3 : 20.06.2024 у сумі 20000 грн. (а.с.70); 17.08.2024 у сумі 10000 грн. (а.с.69), 23.10.2024 на сумі 30000 грн (а.с.75); 10.01.2025 у сумі 20000 грн. (а.с.72), 22.01.2025 у сумі 19000 грн. (а.с.71), 21.02.2025 на загальну суму 38808 грн. (а.с.73-74).

Платіжні інструкції від: 07.04.2024 у сумі 200 грн., 07.04.2024 у сумі 200 грн., 13.05.2024 у сумі 200 грн., 13.05.2024 у сумі 200 грн., 31.05.2024 у сумі 200 грн., 31.05.2024 у сумі 200 грн., 31.05.2024 у сумі 200 грн., 02.06.2024 у сумі 200 грн., 25.06.2024 у сумі 200 грн., 04.08.2024 у сумі 200 грн., 04.08.2024 у сумі 200 грн., 04.08.2024 у сумі 200 грн., 09.09.2024 у сумі 200 грн., 09.09.2024 у сумі 200 грн., 09.09.2024 у сумі 200 грн., 03.10.2024 у сумі 200 грн., 01.11.2024 у сумі 200 грн., 01.01.2025 у сумі 250 грн., 19.01.2025 у сумі 250 грн., 20.01.2025 у сумі 250 грн. (а.с.49-68), які долучені представником відповідача, про перерахування коштів позивачем на поповнення різних мобільних номерів, суд не приймає до уваги, оскільки з даних платіжних інструкції не можливо встановити кінцевого отримувача.

З копії судового наказу від 07.02.2025 виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області вбачається, що з відповідача стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.84-85).

За нормою ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.2 ст. 200 Сімейного Кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 ст. 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу).

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи надані позивачем матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

При визначенні суми, яку потребує позивач на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач, згідно представлених суду документів є особою яка має ІІІ групу інвалідності, потребує лікування після отриманої травми, а також сплачує аліменти у розмірі 1/4 його доходу на іншу дитину, офіційно працевлаштований та отримує дохід, а тому, на думку суду, позов в частині стягнення аліментів в частці від заробітку підлягає частковому задоволенню. Щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити його в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу), беручи до уваги обставини справи, матеріальне положення сторін.

Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за період з 01.09.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказів того що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд відмовляє в цій частині позовних вимог.

Суд при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) на період навчання позивача до 30.06.2027 включно, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачував судовий збір в сумі 1211,20 грн., як такий що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід компенсувати за рахунок держави, так як відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 03.06.2024 (а.с.83).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім того, ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн., що підтверджуються матеріалами справи, зокрема: договором №74 про надання правничої (правової) допомоги (а.с.14); додатковою угодою до договору про надання правової допомоги №74 від 04.02.2025 (а.с.15); квитанцією від 04.02.2025, з якої вбачається що адвокату Ярмоволович О.Є. було перераховано кошти по договору №74 в сумі 6500 грн. (а.с.16); копією ордеру про надання правничої допомоги серії ВЕ № 1146535 від 13.02.2025 (а.с.18).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Крім того, відповідно до висновків викладених у постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Разом з тим визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи, а саме, що справа про стягнення аліментів є незначної складності та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 гривень є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 430 ЦПК України, ст. ст. 3, 191, 198, 199, 200, 201 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Ярмолович Олексій Євгенович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , починаючи з 14.02.2025 і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до 30.06.2027 включно, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07.04.2025.

Головуючий І . І . Деревенський