Справа № 569/996/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 належну померлому ОСОБА_2 суму нарахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі 460/12469/21, але невиплаченої пенсії у розмірі 419 449 гривень 34 копійки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що є дружиною померлого ОСОБА_2 . Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/12469/21 від 12.04.2022 року, яке набрало законної сили 13.05.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 11.06.2021 №490, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області", з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання зазначеного рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 у справі № 460/12469/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було нараховано ОСОБА_2 пенсію за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2024 року включно у розмірі 419 449,34 грн.

01 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області із заявою про отримання інформації щодо заборгованості по рішенню суду № 460/12469/21 від 12.04.2022 та виплату недоодержаної пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_2 , але отримала відповідь, що суми пенсії будуть їй виплачені у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить закрити провадження у справі. Зазначає, що Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виплата пенсії пенсіонеру була припинена з 01.05.2024 року. Пенсіонеру пенсія виплачувалась без затримки, тож заборгованість із поточних виплат пенсії відсутня. На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/12469/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, ОСОБА_2 , нараховано суму за період з 01.04.2019 по 31.03.2024 року в розмірі 419449,34 грн. Різницю в пенсії, нараховану на виконання рішень суду у справі № 460/12469/21 після перерахунку інтегровано до підсистеми Реєстр судових рішень, який використовується в роботі органами Пенсійного фонду України з метою систематизації та упорядкування судових рішень. До реєстру, у разі смерті стягувача, вноситься інформація про його дату смерті, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або його серію та номер паспорту особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувача. Оскільки позивач не був стороною в судовому процесі у вказаній справі, вносити зміни до реєстру підстави відсутні. Після надання рішення суду про заміну сторони стягувача, Головним управлінням буде здійснено розрахунок на виконання зазначеного вище рішення суду та до реєстру судових рішень буде внесено інформацію про дату смерті годувальника, а також прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання сум нарахованих згідно рішення суду у зв`язку зі смертю стягувача.

Ухвалою від 27 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

За наведених обставин, суд вважає за можливе розгляднути справу в порядку письмового провадження за наявними усправі матеріалами, відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК. Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалою від 07 квітня 2025 року суд відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про закриття провадження у справі.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 від 01 червня 1985 року

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 08 квітня 2024 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №737.

Як вбачається із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №12068-11612/Б-04/8-1700/24 від 16.10.2024 року сума коштів, нарахованих ОСОБА_2 на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/12469/21 за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2024 року становить 419449,34 грн.

Як вбачається із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №1700-0203-8/56711 від 07.10.2024 року ОСОБА_1 з 27.05.2024 року призначено пенсію у разі втрати годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та інших осіб».

Як зазначає позивач, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/12469/21 від 12.04.2022 року, яке набрало законної сили 13.05.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 11.06.2021 №490, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області", з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України), крім прав і обов`язків, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.1219 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

За змістом ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

У справі суд встановив, що за життя чоловіка позивача ОСОБА_1 рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/12469/21 від 12.04.2022 року, яке набрало законної сили 13.05.2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 11.06.2021 №490, виданої Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області", з урахуванням раніше виплачених сум.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач успадкувала належні її чоловікові суми пенсії відповідно до положень ст.1227 ЦК України, а отже, належним та ефективним способом захисту її прав буде стягнення з відповідача сум пенсії, яка належала ОСОБА_2 та була нарахована на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі №460/12469/21, але не була ним отримана за життя.

Доводи відповідача, що позивач повинна була звернутися до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні у справі №460/12469/21 не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття за життя ОСОБА_2 виконавчого провадження з примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду, а з відповіді відповідача на звернення позивача вбачається, що відповідач сам безпосередньо здійснив перерахунок недотриманої за життя спадкодавцем пенсії, однак не виплатив в зв`язку з відсутнім фінансуванням.

В постанові від 15 грудня 2023 року у справі №805/2628/18-а Верховний Суд виснував, що процесуальне правонаступництво завжди пов`язане з участю особи як сторони у справі у судовому процесі, в тому числі, у процесі виконання рішення суду. Заміна сторони у виконавчому провадженні новою особою пов`язана з можливістю участі такої особи саме у вже відкритому/триваючому виконавчому провадженні. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії, дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються, тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача. Отже, процесуальне питання про заміну сторони у виконавчому провадженні в такій категорії спорів у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії не може бути вирішено з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.

Таким чином, вимоги позивача законні, обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов належить задовольнити.

За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збіру в розмірі 4194 грн.49 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Рівненській області про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 належну ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму нарахованої на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року у справі №460/12469/21, але не виплаченої пенсії в розмірі 419449 гривень 34 копійки.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в дохід держави 4194 грн.49 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, м. Рівне, вул. О.Борисенка, 7, .

Суддя -