ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року

м. Харків

справа №635/385/22

провадження № 22-ц/818/1297/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна про розірвання договору довічного утримання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Гофельд Ганни Сергіївни на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2024 року, постановленої під головуванням судді Даниленко Т.П.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2024 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна про розірвання договору довічного утримання закрито.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Гофельд Ганна Сергіївна просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, а саме не досліджено предмет та підстави даного позову.Суд першої інстанції позбавив ОСОБА_3 , яка є рідною донькою ОСОБА_1 , права на продовження участі у розгляді вказаної справи та вимагати застосування наслідків розірвання договору довічного утримання. Оскільки ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_1 і відповідно у разі визнання договору довічного утримання розірваним, відповідне нерухоме майно увійде до спадкової маси ОСОБА_1 і буде предметом безпосередніх прав ОСОБА_3 .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу суду про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки відчужувач за договором довічного утримання, позивач у справі ОСОБА_1 , померла, а тому відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у січні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Ганна Анатоліївна про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До суду надійшла заява адвоката Гофельд Ганни Сергіївни про залучення до участі у якості правонаступника позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання у січні 2022 року, провадження у справі за її позовом відкрито 03 лютого 2022 року, тобто, ще за життя останньої.

Спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Крім того, у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17 та від 30 червня 2021 року у справі № 310/5175/15 Верховний Суд наголошував, що якщо позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя відчужувача, факт його смерті до вирішення справи судом допускає правонаступництво у спірних правовідносинах, тому оспорюваний договір довічного утримання може бути розірвано.

Верховним Судом було надано тлумачення нормам статті 755 ЦК України у співвідношенні зі статтею 55 ЦПК України та надано оцінку щодо можливості правонаступництва у разі смерті одного зі сторін договірних відносин, які виникли у зв`язку з укладенням договору довічного утримання (догляду), за результатами яких Верховний Суд допускає правонаступництво у таких правовідносинах.

При цьому, Верховний Суд неодноразово розглядав аналогічні справи за участю правонаступника у подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 537/4882/17, від 29 березня 2024 року у справі № 523/13811/21, від 07 жовтня 2019 року у справі № 761/12459/15, та надавав оцінку обставинам справи по суті спору.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд першої інстанції не врахував, що спірні правовідносини у даному випадку допускають правонаступництво, а отже відсутні правові підстави для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Гофельд Ганни Сергіївни задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 08 квітня 2025 року.