Постанова

Іменем України

08 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/6191/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Обухівського районного суду Київської області

в складі судді Тиханського О. Б.

від 28 листопада 2024 року

по справі №372/4989/24 Обухівського районного суду Київської області

за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог

У вересня 2024 року позивач - Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі - АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Банк) звернувся до Обухівського районного суду Київської областіз позовом, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань у договірних відносинах, просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 104 051 грн 93 коп.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.07.2018, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послугта відповідач ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у розмірі 100 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 з можливістю його коригування зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 37,2% річних та 74,4% на суму простроченої заборгованості.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався пунктами 5.1. - 5.4. Договору, на підставі яких клієнт, шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки, після встановлення або зміни ліміту до використання підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання, який розраховується, встановлюється та переглядається Банком, виходячи з його внутрішніх процедур та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного, а інформація щодо зміни ліміту зазначається клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.

Вказував, що позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору, унаслідок чого у нього утворилася заборгованість, яка після трьох місяців несплати мінімального платежу стала простроченою та станом на 04.06.2024 становить 104 051,93 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28листопада 2024 року позов задоволено у повному обсязі

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, зокрема наявності у справі первинного бухгалтерського документу - виписки по рахунку відповідача, який підтверджено заявлений Банком розмір заборгованості.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просила скасувати заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.11.2024 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

4. Аргументи учасників справи

5.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність заборгованості у відповідача перед банком, з огляду на те, що він сплатив 148 061,29 грн відсотків за користування кредитом, які банк, як вважає скаржник, неправомірно зарахував до тіла кредиту, а позивачем не надано доказів наявності у нього права погашати заборгованість за процентами за рахунок тіла кредиту, у тому числі його збільшення.

Додав, що з виписки по рахунку вбачається, що за період з 26.07.2018 по 04.06.2024 сума витрат по рахунку становить 448 821,06 грн, а сума зарахувань - 492 830,42 грн. При цьому, сума списаних відсотків у розмірі 148 061,29 грн включена до тіла кредиту.

5. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 січня 2025 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи у суду першої інстанції.

23 січня 2025 року справа надійшла до Київського апеляційного суду.

6. Позиція сторін та учасників справи у судовому засіданні.

Представник скаржника - ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав, з підстав, викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив (том 2, а. с. 81, 83-84).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

7. Позиція Київського апеляційного суду

Колегія суддів вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника Ткаченка А. О., дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

8. Фактичні обставини справи

23.07.2018 ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг та відповідач ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови (далі - Договір). У вказаній Анкеті-заяві ОСОБА_1 просив Банк відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, вказаний у додатку, відповідно до Умов та Правил (том 1, а. с. 16).

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 за карткою № НОМЕР_3 вбачається, що витрати за період з 26.07.2018-30.05.2024 становлять 596 882,35 грн, а надходження складають 492,830,42. Заборгованість на 04.06.2024 складає 104 051,93 грн (том 1, а. с. 145- 168).

9. Мотиви, якими керується Київський апеляційний суд та застосовані норми права

Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував факту укладання договору про надання банківських послуг та встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 100 000,00 грн, колегія суддів не переглядає висновки місцевого суду в цій частині.

Скаржник посилався на те, що банк безпідставно враховано списані відсотки у розмірі 148 061,29 грн до тіла кредиту, а заборгованість, пред`явлена Банком до стягнення є фактично відсотками.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, підписаний уповноваженою особою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог та долучено первинний бухгалтерський документ - виписку по рахунку.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 , а саме за період з 26.07.2018 по 30.06.2024 вбачається рух коштів, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами. Крім того з даної виписки вбачається, що Банком списувалися кошти з відповідача за користування ним кредитним лімітом кредитної картки протягом всього часу користування кредитними коштами. Більше того, з виписки вбачається, що користуючись з 26.07.2018 по 30.06.2024 року кредитною карткою ОСОБА_1 постійно вносив кошти на картку у тому числі і на погашення регулярно списуваних відсотків за користування кредитним лімітом, які нараховував Банк та які вперше були списані 01.12.2019.

Отже, протягом тривалого періоду часу відповідач користувався кредитними коштами, за що Банк регулярно здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом. Однак матеріли справи не містять доказів, що з моменту встановлення кредитного ліміту за кредитним рахунком та з моменту першого списання відсотків, позивач висловив незгоду з такими діями Банку, з посиланням на непогодження умов щодо розміру сплачених відсотків та порядку їх списання, зокрема за рахунок кредитного ліміту.

Відповідно до частини першої ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Тобто в схожій правовій ситуації Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 по своїй суті застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії відповідача, щодо заперечень погодження умов щодо сплати відсотків за рахунок кредитного ліміту, суперечить його попередній поведінці, що проявлялася у сплаті ним відсотків за рахунок кредитного ліміту, які нараховувалися та списувалися Банком з 01.02.2019 по 01.12.2023, є недобросовісними.

Аналогічний висновок, висловлений у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі 390/34/17.

За обставинами справи випливає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на необізнаність та не погодження умов щодо порядку сплати відсотків, суперечить попередній поведінці відповідача, яка полягала в тому, що впродовж тривалого періоду часу останній користувався кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та виконував умови договору щодо погашення кредитної заборгованості, в тому числі відсотків за користування кредитним лімітом і не заперечував їх розмір та списання за рахунок кредитного ліміту до моменту звернення Банку до суду із вказаним позовом.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до суду з позовом про визнання недійсними та неправомірними умов щодо погашення заборгованості за відсотками за рахунок кредитного ліміту

В матеріалах справи також відсутні належні докази, що Банком невірно здійснено розрахунок заборгованості, якими, зокрема, можуть бути висновок експерта (спеціаліста), щодо розміру відсотків.

Наданий Банком до позовної заяви розрахунок заборгованості підписаний уповноваженою особою АТ КБ «ПРИВАТБАНК», містить інформацію щодо предмета доказування, а отже згідно ст. 77 ЦПК України є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Матеріали справи не містять доказів спростування наданого позивачем розміру заборгованості за кредитом. Навпаки, надана відповідачем виписка по його рахунку підтверджує факт існування заборгованості.

Крім того, факт встановлення кредитного ліміту лише надає клієнту можливість використати суму кредитного ліміту або утриматися від її використання, а зобов`язання з повернення кредитних коштів залежить лише від волевиявлення клієнта.

Таким чином відповідач на власний розсуд вирішував чи використовувати наданий йому кредитний ліміт чи утриматися від його використання. Ключовим моментом є власне дії Відповідача з ініціювання платіжної операції за рахунок не власних коштів, а за рахунок кредитних коштів, що становить собою операцію з кредитування рахунку, чим фактично акцептувала пропозицію Банку з кредитування рахунку в обсязі та в межах кредитного ліміту, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями факту кредитування рахунку в обсязі, що визначено самим скаржником, вчиняючи саме таку кількість транзакцій і в такому обсязі, в якому він вважав за доцільне використати запозичені кошти.

Матеріали справи не містять жодних звернень від Відповідача з питань оскарження чи безпідставного списання коштів та/або виконання конкретної транзакції по його картці третіми особами без відповідного дозволу суду не надавалося.

Отже, з виписки по рахунку ОСОБА_1 , яка є первинним бухгалтерським документом, вбачається, що за період з 26.07.2018 по 30.06.2024 сума витрат складає 596 882,35 грн, а надходження складають 492,830,42 грн. Заборгованість на 04.06.2024 складає 104 051,93 грн.

Таким чином, надана Банком виписка за картковим рахунком Відповідача, підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості та не спростовано контррозрахунком Відповідача.

Матеріали справи не містять належних доказів на спростування доказів позивача щодо розміру відсотків, які підлягали сплаті та доказів на спростування заявленого банком розміру заборгованості.

Колегія суддів також вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що заявлений Банком розмір заборгованості за кредитом є більшим за існуючий ліміт на картковому рахунку, адже з урахуванням положень пункту 5.23. п. 5 Розділу II Умов, Кредит збільшено на суму заборгованості за Договором по відсоткам, оскільки на рахунку клієнта не вистачало власних для оплати вказаної заборгованості, тобто виник, передбачений договором овердрафт.

Надана відповідачем виписка по рахунку не є контррозрахунком, а є первинним документом, яким підтверджено заявлений банком розмір заборгованості за кредитом, у розмірі 104 051,93, що складається із використаного кредитного ліміту у розмірі 100 000,00 грн та 4 051,93 грн овердрафту, на який збільшується тіло кредиту у випадку повного використання кредитного ліміту.

10. Висновки Київського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 09 квітня 2025 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус