Справа № 147/1627/24
Провадження № 2-др/147/4/25
УХВАЛА

іменем України

03 квітня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Свистун А. П.,

за участю: відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача - ОСОБА_2 про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача у справі №147/1627/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином,

в с т а н о в и в:

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа №147/1627/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином.

04 березня 2025 року ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області за заявою позивача позовна заява залишена без розгляду.

11 березня 2025 року представник відповідача звернулася до суду з заявою про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, в якій просить компенсувати відповідачу ОСОБА_1 судові витрати здійснені внаслідок необґрунтованих дій позивача в розмірі 20000 грн. Заява мотивована тим, що звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, проте відповідач заперечувала ці обставини. Зазначає, що вона ніяким чином не чинила перешкоди колишньому чоловіку і батьку їх спільної дитини спілкуватися з сином, навпаки з 2021 року, за можливості забезпечувала позивачу спілкування з дитиною за допомогою відеозв`язку, без будь-яких обмежень, так як позивач перебуває з того часу за кордоном. З пропозицією укласти договір про виконання батьківських обов`язків позивачем, останній до відповідачки не звертався. Порядок участі у вихованні неповнолітньої дитини позивачем не встановлювався. Позивачу відоме місце проживання сина та місце розташування садочка, який відвідує дитина тобто відповідачка не переховує дитину від позивача. Відповідач також звертала увагу, що ніяким чином не заперечує спілкування дитини з батьком засобами телефонного, електронного та іншого зв`язку, але таке спілкування можливе за технічної можливості, за бажанням дитини, у час, зручний для неї, тривалістю стільки, наскільки спроможна дитина, не порушувати звичного режиму для сина та не суперечити його інтересам іншим чином. Відповідачка забезпечувала такий зв`язок спілкування батька з сином, але незважаючи на це позивач все одно подав позов до суду. Крім того, позивач бажаючи спілкуватися з сином по відеозв`язку, такими засобами дитину не забезпечив. Після подачі позову до суду, позивач купив та передав дитині планшет, сім-карту та поповнив її. Відповідач показала дитині як відповідати на дзвінок. Щодо вартості витрат на правничу допомогу зазначає, що сума витрат за договором фіксована і становить 20000 грн. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 3 - ч. 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, натомість адвокат Дудін Л. В. подав до суду клопотання, в якому зазначив, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення є безпідставною, не містить доказів необґрунтованих дій позивача, тому просив відмовити в задоволенні вищезазначеної заяви, розглянути її за відсутності позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, вивчивши подану заяву, заперечення до неї, надані докази, суд дійшов наступного висновку.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України).

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню лише у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі закриття провадження у справі можливе саме у випадку необґрунтованості дій позивача, та звертала увагу, що сам по собі факт закриття провадження у справі не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмету спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №640/1029/18, ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №906/961/17, від 08.07.2020 у справі №810/3711/18).

У Верховному Суді склалася стала та послідовна практика застосування цієї норми процесуального закону. Так, в постановах від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 25.07.2019 у справі №910/11310/18, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 26.05.2022 у справі №905/460/21, від 01.11.2023 у справі №905/85/23, від 06.06.2024 у справі №905/1840/21, від 02.12.2024 у справі №904/217/24, суд касаційної інстанції виходив з того, що у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому - із закриттям провадження у справі.

Тобто стягнення (з позивача) компенсації понесених (відповідачем) витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2024 у справі №903/1079/23, від 20.06.2023 у справі №925/1372/21, від 11.05.2023 у справі №921/811/21, від 25.04.2023 у справі №924/341/22, від 10.10.2023 у справі №907/636/20).

Разом з тим, поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.12.2022 у справі №922/2017/17).

Окрім того, поняття "необґрунтовані дії позивача" не є тотожним поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив як підставу для компенсації саме дії позивача, які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов. Тобто предметом дослідження в даному випадку не може бути надання оцінки обґрунтованості позовних вимог, яка здійснюється судом при прийнятті рішення по суті спору.

Реалізація позивачем права на звернення до суду із позовом у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним відповідачем. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 зазначила, що при компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті, з дотриманням вимог, передбачених ст. 133 та ч.5 ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до вищевказаних норм та сталої правової позиції Верховного Суду сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача, за відсутністю факту його необґрунтованих дій - не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених ним витрат.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, який він вправі реалізовувати з метою свого захисту в порядку ст. 4 ЦПК України.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Право позивача відмовитися від позову, чи від частини позовних вимог або ставити питання про залишення позовної заяви без розгляду також є безумовним правом позивача. Водночас суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся в суд з позовом 20.12.2024.

24 грудня 2024 року позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху було надано позовну заяву в новій редакції, водночас позивач клопотав про витребування в органу опіки і піклування Тростянецької селищної ради письмовий висновок щодо розв`язання спору відповідно до ст.19 Сімейного кодексу України.

Ухвалою суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування письмових доказів, а саме висновку щодо розв`язання спору відповідно до ст.19 СК України.

21.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов.

В підготовчому засіданні, яке відбулося 24.01.2025 постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача та виключено зі складу учасників третю особу ОСОБА_5

28.01.2025 представником позивача подано заяву про виклик свідка.

29.01.2025 до суду надійшла відповідь на відзив.

11.02.2025 від третьої особи надійшов висновок органу опіки і піклування щодо встановлення порядку участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 , 2020 року народження, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тростянецької селищної ради від 30.01.2025 №26.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 19.02.2025 представником позивача заявлено клопотання про надання строку для примирення, проти якого стороною відповідача не висловлено заперечень, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 04.03.2025.

04.03.2025 від представника позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що відповідачка пообіцяла не чинити перешкод в спілкуванні та вихованні дитини та дотримання способів і графіку побачень встановлених висновком органу опіки та піклування.

04.03.2025 від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без іі участі та її представника адвоката Кравець В. А. Також відповідач висловилась, що вона не заперечує проти задоволення заяви представника позивача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.03.2025 задоволено заяву представника позивача та залишено позов без розгляду.

В даному випадку, суд не встановив, а відповідач не довів належними доказами та в своїй заяві не обґрунтував фактів зловживання процесуальними правами з боку позивача, а так само і необґрунтованості дій позивача, пов`язаних з розглядом справи. Судом не застосовано до позивача будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами та позовну заяву залишено без розгляду за заявою позивача та її представника, а не через зловживання процесуальними правами.

Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, кожна особа, яка заявляє вимоги, у тому числі і щодо стягнення судових витрат, має довести як необхідність в понесенні таких витрат та їх розмір, а також і необґрунтованість дій позивача, саме з наявністю яких закон пов`язує процесуальну можливість компенсації на користь відповідача.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача та представником відповідача про таке не заявлялось. Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на подання відзиву, представництво інтересів в суді. Окрім того, за ініціативи позивача у справі витребовувався висновок органу опіки і піклування щодо розв`язання спору відповідно до вимог ст.19 Сімейного кодексу України, і саме після того як відповідач, яка була присутня під час складення висновку не висловила заперечень щодо рекомендацій органу опіки і піклування, представником позивача і було заявлено клопотання про надання часу для примирення, про що ним було зазначено під час підготовчого судового засідання.

Доводи сторони відповідача про те, що подання заяви про залишення позову без розгляду свідчить про передчасність позову, що і є необґрунтованими діями позивача, що надає право на компенсацію понесених витрат відповідачем, не знайшли свого підтвердження, зважаючи на позицію сторони позивача з часу звернення з позовом до суду 20.12.2024 до часу затвердження висновку органу опіки і піклування наданого суду 11.02.2025.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено, що позивач діяв недобросовісно, зловживав своїми процесуальними правами та подав до суду необґрунтований позов, а тому стороною відповідача при заявлені вимоги про стягнення компенсації понесених по справі витрат на правничу допомогу не було доведено необґрунтованості дій позивача, що виключає стягнення такої компенсації в розумінні ч.5 ст. 142 ЦПК України, тому в задоволенні її заяви потрібно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3, 8 ст.141, ст. 142, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідача - Кравець Віти Анатоліївни про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача у справі №147/1627/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 квітня 2025 року.

Суддя О. Г. Борейко