Справа № 159/201/25
Провадження № 2/159/529/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання - Клевецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411), від імені якого діє представник Памірський Максим Анатолійович (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика» або позивач або кредитор або товариство або кредитодавець), від імені якого діє представник Памірський М.А. (далі - представник позивача), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або відповідач або боржник або позичальник), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 480168-КС-001 від 09.11.2023 у розмірі 48381,52 грн (далі- кредитний договір).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №480168-КС-001 про надання кредиту в розмірі 15000,00 грн, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Кредитор свої зобов`язання виконав надавши відповідачу кредит, водночас позичальник свої обов`язки не виконував у зв`язку з чим станом на 20.01.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 48381,52 грн з яких 15000,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 31131,52 грн заборгованості за процентами та 2250,00 грн заборгованість за комісією.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 13.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив 13.02.2025, задовольнив клопотання позивача, витребував докази у АТ КБ «Приватбанк».

Судове засідання 13.02.2025 не відбулося у зв`язку з неявкою учасників процесу та не надходженням до суду витребуваних доказів, судовий розгляд було перенесено на 13.03.2025, який також не відбувся у зв`язку з тим, що сторони не прибули, витребувані судом докази від АТ КБ «Приватбанк» не надійшли, розгляд справи відкладено на 04.04.2025

25.03.2025 до суду надійшли витребувані докази від АТ КБ «Приватбанк».

03.04.2025 до суду повернулося поштове відправлення № 935, яким відповідач повісткою повідомлявся про розгляд справи 04.04.2025, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.

04.04.2025 у судове засідання сторони не прибули, хоча належним чином завчасно були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Суд ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного іршення не висловлював.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У паспорті споживчого кредиту зазначено умови кредитування, які передбачають надання кредиту шляхом безготівкового перерахунку коштів у розмірі 15000,00 грн на 16 тижнів (113 днів), з фіксованою процентною ставкою - 423,77716910 % річних. Зазначений графік платежів у період з 23.11.2023 по 29.02.2024, зазначені штрафні санкції за прострочення платежів. Також у паспорті зазначені прізвище та ініціали відповідача із вказівкою на дату 09.11.2023.

Відповідно до Пропозиції укласти договір (оферти) №480168-КС-001 про надання кредиту від 09.11.2023, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору №480168-КС-001 про надання кредиту від 09.11.2023, Договору №480168-КС-001 про надання кредиту від 09.11.2023 строк кредиту становить 16 тижнів (п. 2.3), сума кредиту- 15000,00 грн (п. 2.1, 2.6), стандартна процентна ставка за кредитом складає 2% в день, а знижена ставка - 1,16103334% в день (п. 2.4), строк дії договору до 29.02.2024 (п. 2.7), комісія за надання кредиту складає 2250,00 грн (п. 2.5). Сторони домовились, що знижена процентна ставка зазначена у п. 2.4 застосовується, якщо позичальник сплачує платежі відповідно до графіка платежів зазначеного у п. 3.2.3 договору, однак у разі виникнення прострочки понад 7 днів, застосовується стандартна процентна ставка (п. 3.2, 3.2.2). Відповідно до графіка платежів (п. 3.2.3) позичальник зобов`язався сплачувати що 14 днів суму в розмірі 3940,00 грн (нараховані проценти + тіло кредиту). Зокрема 23.11.2023 відповідач зобов`язався сплатити 3940,00 грн (2612,40 грн процентів та 1327,60 грн комісії).

В реквізитах цих документів зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його адреса проживання, дані паспорта та РНОКПП.

Відповідно до візуальної форми послідовності дій клієнта щодо укладення позивачем та відповідачем кредитного договору, його укладення відбувалося в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com. З цієї послідовності дій вбачається, що відповідач зайшов в особистий кабінет за допомогою свого мобільного пристрою та передав товариству інформацію обраних ним умов кредиту. Обробивши цю інформацію товариство надало відповідачу паспорт споживчого кредиту, який був підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-1472. Після чого відбулось формування шаблону оферти та акцепту, після чого відбулося акцептування позичальником умов оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-5179. Після укладення договору, товариство направило (розмістило) підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та Правила кредитування відправлені позичальнику на електронну пошту, вказану як електронний засіб зв`язку та розміщені в особистому кабінеті.

В анкеті клієнта сформованої позивачем 07.01.2025 зазначені особисті дані відповідача, місце його проживання та реєстрації, РНОКПП, дата народження, місце народження, реквізити паспорта, номери телефонів та адреса електронної пошти, а також номер банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_1 .

Інформаційною довідкою №1478/12 від 28.12.2024 виданою ТОВ «Платежі онлайн» та випискою за банківською карткою НОМЕР_1 , що належить відповідачу, за період з 09.11.2023 по 29.02.2024 підтверджується зарахування відповідачу на його картковий рахунок у АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн згідно з кредитним договором №480168-КС-001 від 09.11.2023.

Крім того позивач долучив копії довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру від 28.12.2022 щодо відповідача, копію його картки платника податків, копію паспорта громадянина України НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку наданого позивачем проценти за користування кредитними коштами перестали нараховуватись 29.02.2024. За період користування кредитом позивач нарахував відповідачу процентів на суму 31 131,52 грн, а також відповідач зобов`язаний сплатити 2250,00 грн комісії та повернути суму кредиту в розмірі 15000,00 грн.

Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Бізнес позика» від 25.05.2020, випискою з ЄДР від 04.11.2022, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1593 від 11.05.2017, листом національного банку України, витягом з Державного реєстру фінансових установ підтверджується, що позивач є фінансовою установою, та вправі здійснювати інші види кредитування та грошового посередництва (вед - 64.92, 64.19).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань, що випливають з умов кредитного договору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір №480168-КС-001 від 09.11.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «UA-5197», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено видачу кредиту в розмірі 15000,00 грн на реквізити платіжного засобу відповідача. Як суд встановив вище, кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн надійшли на картковий рахунок відповідача в АТ КБ «Приватбанк» 09.11.2023.

Строк користування кредитними коштами встановлений до 29.02.2024.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач повернув суму кредиту.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми кредиту за кредитним договором у розмірі 15000,00 грн, є підставною.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до кредитного договору розмір процентної ставки є фіксованим та становить 1,16103334 % в день (п.2.4) від розміру заборгованості по кредиту.

Однак у разі наявності у відповідача заборгованості по сплаті коштів понад 7 днів, процентна ставка становить 2 % в день (п. 3.2, 3.2.2).

Строк кредитування становить 16 тижнів з 09.11.2023 по 29.02.2024.

Відповідно до графіка платежів (п. 3.2.3) перший платіж по кредиту відповідач зобов`язаний був здійснити 23.11.2023 в розмірі 3940,00 грн (2612,40 грн процентів та 1327,60 грн комісії). Розрахунком заборгованості відповідача підтверджується, те, що відповідач такої оплати не здійснив. Відповідач також не надав суду доказів здійснення ним такої оплати ні 23.11.2023 ні пізніше.

Отже, на підставі вимог пп. 3.2.2, 2.4 відповідачу до 30.11.2023 включно (23.11.2023+7 днів) проценти нараховувались за ставкою 1,16103334 % в день, а з 01.12.2023 по 29.02.2024 за ставкою 2% в день.

Доказів того, що відповідач сплачував будь-які проценти за користування кредитом, матеріали справи не містять.

Отже, за період з 09.11.2023 по 30.11.2023 відповідач зобов`язаний був сплатити проценти в розмірі 3831,41 грн (15000,00 грн * 1,16103334 % в день * 22 дні).

За період з 01.12.2023 по 29.02.20,24 відповідач зобов`язаний був сплатити проценти в розмірі 27000,00 грн (15000,00 грн * 2% в день * 90 днів).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, шо вимога позивача по стягнення з відповідачки заборгованості по процентах за кредитним договором за період з 09.11.2023 по 29.02.2024 є підставною у розмірі 30831,41 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 2.5 та п. 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язався сплатити кредитору комісію в розмірі 2250,00 грн.

У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплатив визначену договором комісію.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми комісії в розмірі 2250,00 грн, є підставною.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 48081,41 грн з яких: 15000,00 грн грн заборгованості по тілу кредиту, 30831,41 грн заборгованості по процентах за період з 09.11.2023 по 29.02.2024, 2250,00 грн заборгованості по комісії; у стягненні 300,11 грн заборгованості за процентами, належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі - 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з до ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором № 480168-КС-001 від 09.11.2023 у розмірі 48081,41 грн, з яких:

-15000,00 грн заборгованості по тілу кредиту;

-30831,41 грн заборгованості по процентах за період з 09.11.2023 по 29.02.2024;

-2250,00 грн заборгованості по комісії.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості по процентах в розмірі 300,11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411; );

Представник позивача - Памірський Максим Анатолійович (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26/411, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене 04.04.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ