Справа № 159/5250/23 Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В.
Провадження № 22-ц/802/388/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби, за апеляційною скаргою Волинської обласної прокуратури на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ковельська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом риби.

Позов обґрунтовує тим, що згідно з постановою Ковельського міськрайонного суду від 22.12.2022 (справа № 159/4763/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу.

Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011, проведено розрахунок збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_1 , який становить 65467,00 грн.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом не вирішено питання щодо відшкодування шкоди, завданої рибному господарству України, у зв`язку з чим питання про таке відшкодування підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, 20.02.2023 Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Волинській області надіслано лист № 1-16-17/205-23 на адресу ОСОБА_1 про добровільну сплату в дохід бюджету Колодяжненської сільської ради завдані рибному господарству збитків в сумі 65467,00 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу в розмірі 65467 гривень та судові витрати по справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 3 квітня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належним позивачем по справі є Волинська обласна державна (військова) адміністрація, а відтак прокурор звернувся до суду з позовом не в інтересах того органу, якому заподіяно шкоду.

Такі висновки суду є помилковими та зроблені з порушенням норм матеріального права.

Предметом спору у справі у даній цивільній справі є відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок незаконного вилову риби.

Прокурором у позовній заяві органом, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, визначено Колодяжненську сільську раду.

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, ст. 324 Цивільного кодексу України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, які перебувають у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян, здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень місцевих рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

З врахуванням наведених положень закону необхідно вважати, що Колодяжненська сільська рада є органом, який від імені держави уповноважений здійснювати функції щодо пред`явлення позову про відшкодування шкоди внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, оскільки такі повноваження передбачені Законом України «Про місцеве самоврядування» та іншими нормативними актами.

Також слід зазначити, що предметом позову є стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби, у розмірі 65467 гривень.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги положення Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Бюджетного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про охорону навколишнього середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об`єктів тваринного світу згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 17.09.1996.

Статтею 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних - бюджетів та бюджетів АРК- 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, доходи місцевих бюджетів та природні ресурси.

З огляду на зазначені положення діючого законодавства та, беручи до уваги те, що незаконний вилов водних біоресурсів вчинено на Кричевичівському водосховищі, яке розташоване на території Колодяжненської сільської ради Ковельського району, відтак саме зазначена сільська рада уповноважена здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, а тому Колодяжненська сільська рада є належним позивачем по вказаній справі.

Відповідні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі 364/1080/16-ц, в якій скасовано рішення апеляційного суду щодо неправильного визначення осіб, на користь якої необхідно стягнути завдану майнову шкоду. Верховний Суд не погодився з висновком суду апеляційної інстанції та зазначив, що шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету.

Неповернення Колодяжненській сільській раді коштів від незаконного вилову риби порушує інтереси територіальної громади в особі Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, в частині неотримання місцевим бюджетом відповідного доходу.

Невжиття уповноваженим на захист інтересів держави органом (Колодяжненською сільською радою) заходів із їх судового захисту призводить до несвоєчасного надходження коштів до державного та місцевих бюджетів, перешкоджає здійсненню державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Вищевказане є підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Колодяжненської сільської ради, на території якої скоєне вищевказане правопорушення.

Визначення Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області належним позивачем у справі також узгоджується з постановами Верховного Суду від 18.09.2019 по справі №280/393/15-ц та від 15.07.2019 по справі № 233/3706/16-ц.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи,- вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Постановою Ковельського міськрайонного суду від 22.12.2022 (справа № 159/4763/22) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Указана постанова набрала законної сили 03.01.2023. ОСОБА_1 сплачено штраф у сумі 340 грн, що підтверджується квитанцією від 09.01.2023.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1209 від 21.11.2011, проведено розрахунок збитків, заподіяних внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_1 , що склало 65467,00 грн.

Визначений позивачем розмір шкоди відповідачем не заперечувався та не спростовувався.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції щодо визначення позивачем Волинської обласної державної адміністрації з огляду на те, що Кричевичівське водосховище є об`єктом загальнодержавного значення і право розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщене водосховище належить Волинській обласній державній адміністрації, не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору є відшкодування шкоди навколишньому природному середовищу, яка зараховується на рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини справи дійшов помилкового висновку, що у даному випадку Колодяжненська сільська рада не є належним позивачем, тому відповідно до ст. 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення, про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Колодяжненської сільської ради збитки, заподіяні внаслідок незаконного вилову риби в розмірі 65467, 00 гривень .

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Прокурором при зверненні до суду з позовною заявою та апеляційною скаргою сплачено судовий збір в розмірі 5904,80 грн (2684,00 грн + 3220, 80 грн).

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір в розмірі 5904,80 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Волинської обласної прокуратури задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу в розмірі 65467, 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 5904,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді