У Х В А Л А

07 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 947/32281/20

провадження № 61-3156ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відшкодування матеріального збитку у розмірі

1 222 007, 71 грн та моральної шкоди у розмірі 5 700 000 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь

ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 19 469, 31 грн.

Стягнуто з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь

ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2025 року апеляційну скаргу старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Похвалітова О. Ю. залишено без задоволення, апеляційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року змінено в частині стягнення матеріальної шкоди, збільшено її розмір з 19 469, 31 грн на

76 269, 73 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12 березня 2025 року Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 січня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що суди не врахували правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 522/15520/16-ц, від 17 березня 2021 року у справі № 910/3884/20.

Крім цього, вважає, що суд першої інстанції в порушення частини першої та другої статті 51 та частини першої статті 264 ЦПК України та не звернув на той факт, що до участі у справі не було залучено належного відповідача - Державну казначейську службу України, а Головне Управління Державної казначейської служби в Одеській області є третьою особою. Одеський апеляційний суд всупереч статті 367 ЦПК України вказане порушення не виправив.

Також у прохальній частині касаційної скарги заявник просить суд касаційної інстанції зупинити виконання рішення Київського районного суду м. Одеси

від 20 вересня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 29 січня

2025 року, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Клопотання (заява) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання заявника про зупинення виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 29 січня 2025 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку слід відмовити, оскільки оскарження судових рішень у касаційному порядку не є безумовною підставою для їх зупинення судом касаційної інстанції, а припущення заявника щодо дій які можливо трапляться та/або не трапляться у майбутньому, судом не приймаються до уваги.

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 20 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 січня

2025 року.

Витребувати з Київського районного суду м. Одеси матеріали справи

№ 947/32281/20 за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні клопотання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) про зупинення виконання рішення Київського районного суду м. Одеси

від 20 вересня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 29 січня

2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська