ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/4752/24

Головуючий у першій інстанції Домашенко Ю. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/593/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України",

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2025 року (проголошено о 17:01, повний текст складено 13.01.2025) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просило стягнути солідарно з останніх на його користь борг у сумі 11 831,28 грн, що складається з 10 586,89 грн основного боргу; 683,78 грн інфляційних втрат за період прострочення, 252,53 грн трьох процентів річних за період прострочення та 308,08 грн пені за період прострочення; стягнути пропорційно судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн та інші витрати, пов`язані з розглядом даної справи в рівних частинах.

Позов обґрунтовано тим, що 21.01.2021 газифікований об`єкт споживачів з ЕІС-кодом 56ХМ41С60887304М, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , включений до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», а споживачами відповідно розпочато споживання природного газу, постачання якого за вказаною адресою здійснюється позивачем.

Позивач указував, що на виконання ним умов Типового договору постачання відповідачам протягом періоду 21.01.2021 30.09.2024 поставлено природний газ у загальному об`ємі (обсязі) 3 967,37 куб.м на загальну суму 30813,98 грн, при цьому вартість поставленого природного газу в сумі 10586,89 грн залишилася несплаченою відповідачем.

Наголошував, що у зв`язку з тим, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, із 24.02.2022 до 31.03.2022 територія Козелецької селищної територіальної громади визнана територією можливих бойових дій, позивачем не включено до позовних вимог заборгованість за поставлений відповідачам протягом вказаного періоду природний газ в об`ємі (обсязі) 32,23 куб.м на загальну суму 256,45 грн.

Звертав увагу суду на те, що відповідачі акцептували договір, фактично споживаючи природний газ та здійснивши часткові оплати за споживання природного газу. При цьому вартість спожитого природного газу у сумі 10 586,89 грн залишилася не сплаченою.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України просив стягнути 638,78 інфляційних втрат за період прострочення та 252,53 грн трьох процентів річних, а також відповідно до абз. 2 п. 4.9 Типового договору - 308,08 грн пені.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 09.01.2025 у задоволенні позову ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, стягнути судові витрати пов`язані з розглядом даної справи в рівних частинах, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з 21.01.2021 постачання природного газу відповідачам за адресою АДРЕСА_1 здійснюється позивачем.

Позивач зазначає, що в результаті включення газифікованого об`єкту відповідачів до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а також виконання постачальником умов Типового договору постачання, відповідачами протягом періоду з 21.01.2021 по 30.09.2024 спожито природного газу в загальному об`ємі 3967,37 куб.м на загальну суму 30813,98 грн, при цьому вартість спожитого природного газу в сумі 10586,89 грн залишилася несплаченою відповідачами.

Наголошує, що відповідачі акцептували договір, фактично споживаючи природний газ та здійснивши часткові оплати за споживання природного газу.

Посилається на правові позиції Верховного Суду викладені у постановах від 03.04.2024 у справі № 907/749/19, від 30.04.2024 у справі № 910/10643/22.

Указує, що факт споживання природного газу з ресурсу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» підтверджується численними доказами, які жодним чином не спростовані відповідачем, а саме:

- інформацією, наданою Оператором ГТС, що міститься в інформаційній платформі;

- листами Оператора ГРМ АТ «Чернігівгаз», який здійснював розподіл поставленого відповідачам природного газу;

- листами ТОВ «Чернігівгаз збут», яке було попереднім постачальником відповідачів;

- листами НКРЕКП, яка неодноразово досліджувала правовідносини між учасниками справи.

Вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що між відповідачами та позивачем у період з 21.01.2021 по 30.04.2022 включно, упродовж якого виникла та до цього часу наявна заборгованість, були відсутні договірні відносини з постачання природного газу, відповідно вимога щодо оплати послуг з постачання природного газу за цей період є необґрунтованою.

Однак з таким висновком районного суду не може погодитись апеляційний суд через неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, що видане 27.02.1995 Органом приватизації при радгоспі «Козелецький», квартира за адресою: АДРЕСА_1 . належить на праві приватної спільної (сумісної) власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с. 24-25).

18.06.2021 відповідач ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.06.2021 (а.с.140).

21.01.2021 газифікований об`єкт споживача ОСОБА_1 з ЕІС-кодом 56ХМ41С60887304М, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , включений до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», а споживачем відповідно розпочато споживання природного газу, постачання якого за вказаною адресою здійснюється позивачем. Це підтверджується інформацією щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56ХМ41С60887304М в Реєстрі споживачів постачальників; інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХМ41С60887304М за період з 21.01.2021 до 30.09.2024 (а.с. 28, 28 зворот - 50). Сторонами не оспорюється факт включення з 21.01.2021 газифікованого об`єкту споживача ОСОБА_1 з ЕІС-кодом 56ХМ41С60887304М до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», відповідачами лише наголошується на тому, що ними не був акцептований договір із ТОВ «ГК «Нафтогаз України» і вони включені до реєстру постачальника помилково.

Відповідно до наданого позивачем фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_2 , ЕІС-код 56ХМ41С60887304М, споживач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , станом на вересень 2024 року рахується заборгованість у розмірі 10 586,89 грн. За період з січня 2021 по квітень 2022 року включно до сплати нараховано 11 547,08 грн. В цей період сплачено: у лютому 2021 року - 763,64 грн, березні 2021 року 1000 грн, квітні 2021 року 500 грн (а.с. 52).

Згідно з листом Сектору НКРЕКП у Чернігівській області від 26.09.2022 №53/37/924-22, відповідно до інформації, наданої АТ «Чернігівгаз», особовий рахунок № НОМЕР_3 (ЕІС-код 56ХМ41С60887304М) за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Об`єм розподілу та споживання природного газу по особовому рахунку споживача визначався АТ «Чернігівгаз» на підставі показників лічильника природного газу. Представником Оператора ГРМ за вказаною адресою зняті показники лічильника природного газу 12.11.2021, 22.11.2021, 29.11.2021, 11.04.2022. З 01.05.2022 побутових споживачів ТОВ «Чернігівгаз Збут» автоматично переведено до «постачальника останньої надії» (ПОН). За рішенням Кабінету Міністрів України функцію ПОН виконує ТОВ «ГК «Нафтогаз України». На момент переходу споживача з 01.05.2022 до іншого постачальника природного газу, по особовому рахунку споживача зафіксовано показник лічильника природного газу 4314.59 куб. м, - визначено на рівні планового місячного об`єму споживання. Станом на 30.04.2022 по особовому рахунку споживача обліковується переплата перед ТОВ «Чернігівгаз Збут» за спожитий природний газ на суму 12 035 грн. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу протягом п`яти робочих днів після отримання такої вимоги. Для повернення коштів переплати споживачу рекомендовано звернутися до ТОВ «Чернігівгаз збут» (а.с. 95-98).

З листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.12.2022 №1800116.5.2/7-22 убачається, що ЕІС-код 56ХМ41С60887304М споживача ОСОБА_1 , як суб`єкта ринку природного газу, закріплено в Реєстрі споживачів ТОВ «Чернігівгаз збут» по 20.01.2021, а з 21.01.2021 в Реєстрі споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Згідно з інформацією, наданою ТОВ «Чернігівгаз збут», станом на 30.04.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , обліковується переплата за послуги постачання природного газу у розмірі 12 035 грн. Звернуто увагу, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді (а.с. 100-101).

Листом від 07.04.2023 № 9373/14.1.2/-23 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг повідомила, що ЕІС-код, який належить домогосподарству ОСОБА_1 було включено з 21.01.2021 до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна». За даними ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» з ОСОБА_1 договір постачання природного газу не укладався. Разом з тим Товариство поставляло природний газ, який споживач прийняв та використав (а.с. 92-93).

Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21.12.2023 №32831/53/9-23 - згідно з інформацією, наданою АТ «Чернігівгаз», за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 відкрито на ім`я ОСОБА_1 . Об`єм розподілу та споживання природного газу по особовому рахунку споживача визначався на підставі показників лічильника природного газу. Між споживачем і АТ «Чернігівгаз» не проводилася звірка обсягів спожитого природного газу з підписанням Акта звірки об`ємів розподілу та споживання природного газу. За особовим рахунком споживача станом на 30.04.2022 обліковується переплата перед ТОВ «Чернігівгаз Збут» за спожитий природний газ на суму 12 035 грн. За особовим рахунком споживача станом на 08.12.2023 обліковується заборгованість перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий природний газ на суму 12 162,88 грн. Між споживачем і ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не проводилася звірка обсягів та вартості спожитого природного газу з підписанням Акту звірки (а.с. 133-134).

Згідно з рахунком за спожитий природний газ за вересень 2022 року, складеним ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та адресованим споживачу ОСОБА_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 , ЕІС-код 56ХМ41С60887304М), до сплати 9827,76 грн (спожито 1.41 куб. м, тарифний план «Фіксований», тариф 7.95689 грн куб. м, нараховано 11.22 грн, борг 9827.76 грн) (а.с. 94 зворот).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) здійснюється крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні-послуги щомісяця , якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення договору.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІУ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Пунктом 2 глави 5 розділу ІУ Кодексу ГТС передбачено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація постачальником, крім постачальника «останньої надії», побутового споживача здійснюється на безстроковий період.

Положеннями пункту 1 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, визначено підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є:

наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального EIC-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов;

включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

За приписами пункту 15 розділу ІІІ Правил 15 вказаних Правил постачання природного газу постачальником починається з дня реєстрації споживача в Реєстрі споживачів постачальника.

Відповідно до висновку Верховного Суду викладеного, у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16.

Зазначена правова позиція підтверджена також і постановою Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

Приписами статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).

Як установлено, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім?ї - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7

21.01.2021 газифікований об`єкт споживачів з ЕС-кодом 56ХМ41C60887304М, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , включений до реєстру постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на інформаційній платформі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», а споживачами відповідно розпочато споживання природного газу, постачання якого за вказаною адресою здійснюється позивачем.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС) з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG).

Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується ЕС-код. Згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один ЕС-код.

Зазначене обумовлює відсутність в інформаційній платформі найменувань споживачів, у зв`язку з чим їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними ЕС-кодами.

З наявних у справі доказів убачається, що постачання природного газу на об`єкт по АДРЕСА_1 , власниками якого є відповідачі, до 20.01.2021 здійснювалося ТОВ «Чернігівгаз збут», а з 21.01.2021 постачання природного газу на газифікований об`єкт споживачів з ЕС-кодом 56ХМ41C60887304М здійснюється позивачем.

Отже, зважаючи на те, що з 20.01.2021 відповідачі є споживачами природного газу, який постачається ТОВ «ГК «Нафтогаз України», в останніх виник обов`язок оплатити заборгованість за фактично спожитий ними природний газ.

При цьому є помилковим посилання суду першої інстанції на відсутність між сторонами договірних відносин з постачання природного газу як на підставу відмови у позові, оскільки факт відсутності договору про надання послуг не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг за умови фактичного їх споживання, що узгоджується з послідовною практикою Верховного Суду.

Таким чином, встановивши фактичне споживання відповідачами природного газу з ресурсу ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна», апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання природного газу за період з 21.01.2021 по 30.09.2024, оскільки стороною позивача доведено належними доказами наявність у відповідачів обов`язку по оплаті наданих послуг з постачання природного газу.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 369 ЦК України, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» підлягає стягненню солідарно 10 586,89 грн заборгованості за спожитий природний газ.

Висновок суду першої інстанції про те, що внесення з 21.01.2021 споживача за спірною адресою до реєстру споживачів нового постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» відбулось не на підставі волевиявлення відповідачів, а внаслідок помилки, допущеної позивачем, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки з дня реєстрації споживача в реєстрі споживачів постачальника починається постачання природного газу постачальником, а відтак відбувається і фактичне споживання природного газу.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-4).

З урахуванням зазначеного, відповідачі зобов`язані сплатити на користь позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Що стосується нарахованих 3% річних, то приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кількість прострочених днів виконання зобов`язання починаючи з 30.12.2023 та закінчуючи 15.10.2024 становить 291 календарний день.

Вираховуємо 3 % річних за формулою: сума заборгованості х 3% річних / 100% х кількість днів / кількість днів у році.

Тобто 3% річних з 30.12.2023 по 31.12.2023 становить: 10 586,89 грн х 3% /100% х 2/365 = 1,74 грн.

З 01.01.2024 по 15.10.2024 становить: 10586,89 грн х 3% /100% х 289/365 = 250,79 грн.

Отже 3% річних, що підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача становлять 252,53 грн.

Вираховуємо інфляційні втрати за формулою: (сума боргу х сукупний індекс інфляції)/ 100% сума боргу, з урахуванням того, що сукупний індекс інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період з січня 2024 року по вересень 2024 року: 100,40% х 100,30% х 100,50% х 100,20% х 100,60% х 102,20% х 100,00% х 100,60% х 101,50% = 106,458% тобто, (10586,89 грн 106,458% /100 % 10586,89 грн) = 683,78 грн.

Таким чином з з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» підлягає стягненню солідарно 683,78 грн інфляційних втрат.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів пені розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення, оскільки її стягнення передбачено абз. 2 п. 4.9 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, а в даній справі мало місце споживання побутового газу без укладення договору.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню, а рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 09.01.2025 скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ГК «Нафтогаз України».

Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, на користь позивача з відповідачів пропорційно підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 7 570 грн (3028 грн (судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції) + 4 542 грн (судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції) , оплата яких підтверджена квитанціями (а.с.15, 192).

У зв`язку з частковим задоволенням позову на 97,39% від ціни позову з відповідачів пропорційно підлягає стягненню 7 372,42 грн (7 570 грн х 97,39%).

Таким чином, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає стягненню по 1 843,10 грн (7 372,42 грн/ 4) судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 січня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) солідарно борг у сумі 11 523 грн 20 коп., що складається з 10586 грн 89 коп. заборгованості за спожитий газ, 683 грн 78 коп. інфляційних втрат, 252 грн 53 коп. - три проценти річних за період прострочення.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1 843 грн 10 коп. судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1 843 грн 10 коп. судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1 843 грн 10 коп. судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 1 843 грн 10 коп. судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко