КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/7537/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Желепи О.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 вересня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачам.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції порушено строки щодо винесення відповідної ухвали з дати надходження позовної заяви до суду. Так, позовна заява була розподілена на суддю Левицьку Т.В. 03.09.2024 року, а тільки 15.10.2024 року суддя Левицька Т.В. склала ухвалу від 08.09.2024 року про залишення позовної заяви без руху, чим було порушено вимоги ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а саме ухвалу про залишення позовної заяви без руху не було складено протягом 5 днів із дня надходження позовної заяви до суду.

Також посилався на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 272 ЦПК України, не надіслав вчасно ухвалу від 08.09.2024 року про залишення позовної заяви без руху, оскільки вказана ухвала була надіслана позивачам на зазначену в позовній заяві адресу 22 жовтня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції в ухвалі від 08.09.2024 року (про залишення позовної заяви без руху) не зазначив точної суми судового збору, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 185 ЦПК України.

Також скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року в справі № 800/547/17, постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року в справі № 911/3142/19, згідно з якими направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Оскільки на переконання апелянта, встановлені судами фактичні обставини є різними.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив із ч. 3 ст. 185 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не усунуто вказані в ухвалі від 08 вересня 2024 року недоліки.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 03.09.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «СК «ПЗУ Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пені інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2024 року позовну заяви залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху (а.с. 10-11).

Недоліками позовної заяви суд першої інстанції зазначав, що в порушення вимог ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 177 ЦПК України позовна заява не містить зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності). Позивачами не додано до позовної заяви, а саме: її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; всі наявні у позивачів докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відтак суд першої інстанції зобов`язав позивачів подати до суду нову редакцію позовної заяви оформлену у відповідності до вимог ст. 177 ЦПК України.

22.10.2024 року Шевченківський районний суд м. Києва надіслав на поштову адресу позивачів, яка вказана в позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) ухвалу суду від 08.09.2024 року про залишення позовної заяви без руху (а.с. 12, 13).

Однак, 14 листопада 2024 року до суду першої інстанції надійшли зворотні поштові повідомлення з довідками, в яких містяться відмітки про неотримання позивачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 копії ухвали суду від 08 вересня 2024 року у зв`язку із закінченням терміну зберігання. (а.с. 14, 15).

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про ознайомлення з матеріалами позовної заяви (а.с. 19).

Відповідно до довідки від 11.12.2024 року складеної секретарем судового засідання Герасько Д.М., вбачається, що 11 грудня 2024 року ОСОБА_1 в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва ознайомився з матеріалами справи № 761/3218/24 провадження № 2/761/9257/2024, проте розписку про ознайомлення останній скласти відмовився. Також ОСОБА_1 було надано належним чином завірену копію ухвали від 08.09.2024 року, від отримання якої останній відмовився (а.с. 20).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року позовну заяву повернуто позивачам (а.с. 21-22).

Статтею 175 ЦПК України визначені загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2010 року зазначено, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) залишається без руху. При цьому у відповідній ухвалі суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху має бути зазначено точну суму судового збору, яку необхідно сплатити та правильний порядок сплати, тобто банківські реквізити, а відтак суд може постановити ухвалу про повернення позову у випадку, якщо така сума зазначена в ухвалі про залишення позову без руху, але у встановлений судом строк позивач її не сплатив (доплатив).

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху, як й інші судові рішення, має бути ясною, чіткою, зрозумілою стороні, якій запропоновано усунути недоліки позовної заяви (постанова Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 215/1484/20).

Верховним Судом в постанові від 09 вересня 2020 року в справі № 381/1425/19-ц викладено правовий висновок, згідно з яким у порушення вимог цивільного процесуального законодавства України суд не врахував, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 185 ЦПК України). Також Верховний Суд зауважив, що від правильного вирішення питання про розмір судового збору залежить у тому числі можливість особи його сплатити, забезпечивши їй доступ до правосуддя.

Суд апеляційної інстанції враховує, що залишаючи без руху позовну заяву ухвалою від 08 вересня 2024 року, зокрема з підстав не сплати в позивачами судового збору, суд першої інстанції, всупереч вимог частини 2 статті 185 ЦПК України, не зазначив точну суму судового збору, яку необхідно сплатити, а також банківські реквізити.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції не дотримався вимог цивільного процесуального законодавства, які підлягали застосуванню у даних правовідносинах, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення заяви з підстав невиконання позивачем вимог ухвали суду без руху та не усунення недоліків є необґрунтованим.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 379 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «07» квітня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

О.В. Желепа