Справа № 203/3826/24
Провадження № 2-др/203/10/2025
20 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Іваницької І.В.
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.
представників сторін:
від позивача адвоката Беззубкіна С.М.
від відповідача адвоката Аракелової А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву представника позивача адвоката Беззубкіна С.М. про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою
У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (головуючого судді Іваницької І.В.) перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою.
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2025 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 24.03.2024 в сумі 15 500,00 доларів США та судовий збір за розгляд позовної заяви в сумі 6 315,88 грн.

26.02.2025 представник позивача адвокат Беззубкін С.М. звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн. До заяви, зокрема, додані копії договору про надання правової допомоги №050 від 01.05.2024, акту приймання передачі наданих послуг №001 від 24.02.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3424.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2025 прийнято зазначену заяву до розгляду, який призначений у судовому засіданні на 11.03.2025.

10.03.2025 від представника відповідача адвоката Аракелової А.Р. до суду надійшла заява про відмову у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу чи/або зменшення таких витрат, в якій вона просить подану представником позивача заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення або зменшити такі витрати до 4 000,00 грн.

Подана представником відповідача заява обґрунтована наступним:

-доказів понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн суду не надано;

-матеріали справи не містять заяви з обґрунтуванням причин неможливості подати докази понесення судових витрат до закінчення розгляду справи;

-договір №050 від 01.05.2025 не містить безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару адвоката;

-у позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 40 000,00 грн з урахуванням судового збору;

-досудове врегулювання спору не є обов`язковим, тому витрати на складання претензії не можуть бути віднесені до витрат, пов`язаних з судовим розглядом;

-обсяг часу, який був витрачений представником позивача у справі на аналіз розписки, пошук та вивчення судової практики, складання документів не є співмірним з сумою заявлених до стягнення судових витрат;

-представник позивача не подав докази щодо обставин, на які він посилався у позові, поведінка представника позивача у справі свідчить про порушення процесуального порядку;

-сума заявлених витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, непропорційною та неспівмірною складності справи.

Розгляд заяви, призначений у судове засідання на 11.03.2025, не відбувся, у зв`язку з участю судді Іваницької в іншому судовому процесі у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні 20.03.2025 представник позивача підтримав вимоги заяви, просив її задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача витрата на професійну правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2025 проти задоволення заяви заперечила, просила в її задоволенні відмовити або зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 4 000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст. ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду цивільної справи в суді представляв адвокат Беззубкін С.М., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 04 травня 2024 року та виданого на підставі договору ордеру.

Згідно умов п. 5.1 договору №050 про надання правової допомоги від 01.05.2024 за надання правової допомоги вартість послуг, що надаються у відповідності з цим договором, складає 40 000,00 грн. Вартість послуг складають: досудове врегулювання спору замовника з ОСОБА_2 , а також судовий захист інтересів замовника з цього ж питання в суді першої інстанції. Замовник зобов`язаний сплатити винагороду виконавцю протягом 30 календарних днів з моменту, що станеться раніше: врегулювання спору між замовником та ОСОБА_2 з приводу стягнення заборгованості; прийняття рішення судом першої інстанції за спором між замовником та ОСОБА_2 з приводу стягнення заборгованості за договором позики від 24.03.2024.

В акті приймання передачі наданих послуг №001 від 24.02.2025 зазначений обсяг та найменування наданих послуг.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги (розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача), суд приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі №240/32993/23 зазначено, що несплата гонорару на момент розгляду справи не є підставою для відмови у його компенсації, якщо з договору про надання правничої допомоги випливає зобов`язання клієнта здійснити оплату. Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складності справи та виконаними адвокатом Беззубкіним С.М. послугами, часом, який об`єктивно міг бути витрачений адвокатом Беззубкіним С.М. на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 40 000,00 грн є завищеним. При цьому суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок суду повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

З огляду на викладене, керуючись принципом справедливості та верховенства права, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Визначений розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст. ст. 258, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача адвоката Беззубкіна С.М. про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн (десять тисяч грн).

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 02.04.2025.

Суддя І.В. Іваницька