02.04.2025 Справа № 756/8513/23
Справа № 756/8513/23
Провадження № 2/756/153/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

2 квітня 2025 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.02.2022 між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами якого він надав у борг грошові кошти у розмірі 200 000 доларів США зі строком повернення до 01.03.2023.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від повернення коштів, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 200 000 доларів США.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кравцов С.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, позов просили задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Шиян М.М. у судове засідання вкотре не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що 01.02.2022 між сторонами укладено договір позики, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 200 000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути їх до 01.03.2023. Позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики і є безспірним доказом передання грошей від позикодавця позичальнику (а.с. 157).

Відповідно до п. 2 договору позика є безпроцентною та повертається у тій валюті в якій вона була надана.

Згідно п. 4 договору місцем повернення позики (виконання зобов`язання) є місце реєстрації позикодавця : АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що ОСОБА_2 належним чином не виконав взяте на себе зобов`язання перед ОСОБА_1 та у визначений строк у повному обсязі не повернув грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 200 000 доларів США.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) 200 000 (двісті тисяч) доларів США заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) 13 420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Суддя

Повний текст рішення складений 08.04.2025