Провадження № 2/161/779/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю представника позивача (ВКЗ) Грищука М.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

представника третьої особи (ВКЗ) Яременка О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_5 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державне підприємство «Сетам», Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2024 позивач звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом скасування арешту транспортного засобу.

Позов обгрунтував тим, що в провадженні Господарського суду Волинської області перебували три справи № 903/438/23, № 903/457/23 та № 903/623/23 за позовом АТ «Агропросперіс Банк» до ФГ «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості. Рішеннями суду в даних справах позови АТ «Агропросперіс Банк» було задоволено та стягнуто солідарно з ФГ «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за кредитними угодами.

На виконання даних рішень судом видано накази, які пред?явлені до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Таранку Дмитру Вікторовичу, який відкрив виконавче провадження № 73163307 (зведене виконавче провадження № 73163609) про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Агропросперіс Банк» боргу за кредитом при примусовому виконанні наказу Господарського суду Волинської області у справі № 903/438/23-2 від 05.10.2023.

В ході примусового виконання наказу № 903/438/23-2 у виконавчому провадженні № 73163307 (зведене виконавче провадження № 73163609) було передано на реалізацію до Державного підприємства «СЕТАМ» арештоване майно боржника - ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб: FORD, моделі TRANSIT, категорія: загальний легковий пасажирський В, 2002 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , колір жовтий.

Державним підприємством «Сетам» проведені електронні торги № 607602 від 18.03.2024 по лоту № 546454 з реалізації зазначеного майна боржника - ОСОБА_4 та переможцем визнано ОСОБА_3 .

Однак, позивачу стало відомо, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 07.09.2023 про забезпечення позову у справі №903/942/23, було накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: транспортний засіб: марка - FORD, модель - TRANSIT, рік випуску 2002.

Дана ухвала Господарського суду Волинської області від 07.09.2023 року у справі № 903/942/23 передана на примусове виконання до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Головним державним виконавцем зазначеної державної виконавчої служби Шиман Ірини Петрівни, винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 від 02.11.2023 у виконавчому провадженні № 73209062, на підставі якої зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження за № 30945378 від 02.11.2023.

Позивач, на теперішній час, позбавлений можливості оформити та одержати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на своє ім?я через наявність обтяження рухомого майна, яке зареєстроване Головним державним виконавцем Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шиман Іриною Петрівною на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_4 від 02.11.2023 року у виконавчому провадженні №73209062.

А тому просив суд скасувати обтяження у вигляді арешту транспортного засобу: FORD, моделі TRANSIT, 2002 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_3 , колір жовтий, зареєстроване на підставі постанови головного державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шиман Ірини Петрівни на підставі постанови про арешт майна боржника від 02.11.2023 року у виконавчому провадженні №73209062, зареєстрованого за попереднім власником, ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 коп.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02.08.2024 року справі відкрито загальне позовне провадження, призначено судове засідання.

14.08.2024 на адресу суду надійшли пояснення від представника третьої особи Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк» Яременка О.В., обгрунтовані тим, що 20.03.2024 року у виконавчому провадженні № 73163307 (зведене виконавче провадження № 73163609) Третьою особою-1 було складено Акт про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, передбачених законодавством, що міститься в матеріалах справи № 161/14375/24 (провадження № 2/161/4006/24). Повністю підтримує позовні вимоги за позовною заявою від 24.07.2024 року Позивача ОСОБА_3 .

27.08.2024 на адресу суду надійшли пояснення від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» Мельник В.М., обґрунтовані тим, що зобов`язання ОСОБА_4 перед АТ КБ "ПриватБанк" не виконані відповідно до наказу Господарського суду Волинської області у справі №903/942/23, на день розгляду даної заяви рішення суду у справі №903/942/23 не виконано, коштів у межах вказаних виконавчих провадженнях не стягувалося. АТ КБ "ПриватБанк" також звертає увагу суду, що до позовної заяви не надано доказів того, що реалізований з прилюдних торгів транспортний засіб перебував у заставі у стягувача Акціонерне Товариство "Агропросперіс Банк", що дає переважне право на отримання коштів від реалізації заставного майна згідно ст.19 Закону України "Про заставу". АТ КБ "ПриватБанк" звертає увагу суду також на те, що до позову не надано доказів, що саме АТ КБ "ПриватБанк" здійснює перешкоди у користуванні майном позивачу, що призвело до звернення до суду з даною позовною заявою. На підставі наведеного, АТ КБ "ПриватБанк" просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

Представник позивача адвокат Грищук М.В. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» Мельник В.М. позов не визнала просила в його задоволенні відмовити.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. не заперечував проти задоволення позову.

Представника третьої особи Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» Яременко О.В. позов підтримав, просив задовольнити.

Представник третьої особи Луцького відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами справи, при вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_5 та представник третьої особи Державне підприємство «Сетам» в судове засідання не з`явилися по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 20.03.2024 року у виконавчому провадженні № 73163307 (зведене виконавче провадження № 73163609) приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В. було складено Акт про проведені електронні торги, згідно якого Державним підприємством «Сетам» проведені електронні торги № 607602 від 18.03.2024 по лоту № 546454 з реалізації майна боржника - ОСОБА_4 : транспортний засіб: FORD, моделі TRANSIT, категорія: загальний легковий пасажирський В, 2002 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , колір жовтий та переможцем визнано ОСОБА_3 (а.с.8-9)

Відповідно до п.8, п.9 Розділу Х Порядку про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

З наданої стороною позивача копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобів власником транспортного засобу - автомобіля марки «FORD, моделі TRANSIT, категорія: загальний легковий пасажирський В, 2002 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , колір жовтий» є ОСОБА_4 (а.с.11).

Листом (вих, від 05.04.2024 № 29865) Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив Позивача про те, що вищезазначене обтяження рухомого майна було вчинене згідно ухвали Господарського суду Волинської області №903/942/23 від 07.09.2023. Згідно п. 6 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставою для зняття арешту з майна є отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову (а.с.13).

Відповідно до інформації з бази даних «Автоматизована система виконавчого провадження» виконавче провадження № 73209062 завершено (а.с.14).

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 13.06.2024 року у справі №908/942/23, ухвалено заяву ОСОБА_3 про скасування ухвали Господарського суду Волинської області від 07.05.2023 у справі №903/942/23 про забезпечення позову відмовлено (а.с.15-17).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Згідно із частиною десятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 цього Закону).

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59).

Разом з тим Закон України «Про виконавче провадження» установлює правило, згідно з яким рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11- 680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження» (абзац 1 пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права, якщо таке порушене.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Однак порушення права позивача у обраний спосіб захисту не доведено перед судом.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_5 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державне підприємство «Сетам», Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», про усунення перешкод у користуванні власністю слід відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при поданні позову до суду, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, необхідно віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», ОСОБА_5 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державне підприємство «Сетам», Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Фермерське господарство «Гранд-Агро 2019», адреса: Луцький район, с. Озеро, вул. Миколи Олексюка, буд. 12-Б, .

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, адреса: м. Луцьк, вул. Рівненська, 54, РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа: Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А, .

Третя особа: Державне підприємство «Сетам», адреса: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6,

Третя особа: Акціонерне товариство «Агропросперіс Банк», адреса: м. Київ, б.Гавела Вацлава, будинок 6, корпус 3, .

Повне судове рішення складено 04.04.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк