Справа№938/12/25
Провадження № 2/938/122/25
УХВАЛА

про розгляд клопотання про повернення позовної заяви

04 квітня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю:секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

прокурора Ковалюка В.П.

представника Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ігнатенка О.Ю., який приймає участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції,

відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Столяр О.П., які приймають участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у підготовчому засідання в залі суду цивільну справу за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет позову на стороні позивача: Карпатський національний природний парк до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: ОСОБА_2 , КП «Верховинський районний лісгосп», Зеленська сільська рада Верховинського району про повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду у власність держави, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

До Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача: Карпатський національний природний парк до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача: ОСОБА_2 , КП «Верховинський районний лісгосп», Зеленська сільська рада Верховинського району про повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду площею 2,0 га з кадастровим номером :01:001:1777, яка розташована в урочищі «Косарище» в с. Бистрець Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області у власність держави в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); визнання незаконною та скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 2,0 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд», категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1777, дата державної реєстрації 28.10.2020 року, виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру; скасування у Державному реєстрі речових прав власності на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 56059836 від 04.01.2021 року, яким за ОСОБА_1 (із закриттям розділу) згідно договору купівлі-продажу зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 2,0 га з кадастровим номером :01:001:1777 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (номер запису про право власності 40035058).

Ухвалою суду від 10.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.03.2025 року продовжено строк підготовчого провадження.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Карплюк Л.Р. через систему «Електронний суд» 10.03.2025 року подано до суду клопотання, яке доповнено 01.04.2025 року, про повернення вищевказаного позову на підставі п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Клопотання мотивує тим, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а в межах даної цивільної справи відсутні підстави для звернення до суду з позовом першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави як в особі Міндовкілля, так і в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації, адже ці державні органи не наділені компетенцією здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Відповідач ОСОБА_1 та його представники адвокат Карплюк Л.Р.і ОСОБА_3 у підготовчому засіданні 03.04.2025 року підтримали вказане клопотання.

Представник прокуратури заперечив проти клопотання та підтримав подане 03.04.2025 через систему «Електронний суд» заперечення. Вважає доводи, зазначені у клопотанні сторони відповідача про повернення позову безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позовні вимоги прокурора щодо представництва інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Івано-Франківської ОДА є цілком обґрунтованими, законними та такими, що направлені на поновлення порушеного інтересу держави.

Представники третіх осіб, а саме Карпатського національного природного парку Чаплінська О.В. у підготовчому засіданні 03.04.2025 року заперечила проти задоволення зазначеного клопотання., представник Івано-Франківської обласної державної адміністрації Ігнатенко О.Ю. вказав, що дане клопотання судом розглядати на свій розсуд.

Представники Зеленської сільської ради Верховинського районного суду Івано-Франківської області та Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, КП "Верховинський районний лісгосп" в підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи та клопотання представника відповідача про повернення позову прокурора, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов такого висновку.

Згідно з п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У п.3 ст.131-1 Конституції України закріплено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Положеннями ч.4 ст.56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З наведеного можна виснувати, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.1-3 ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру»).

При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 912/2385/18).

Отже у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд - перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Суд зобов`язаний дослідити чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 року за №3-рп/99 «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та ін.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної, безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.

Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Верхового Суду від 08.02.2019 року у справі №915/20/18, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 року у справі №815/724/15, від 17.10.2019 року у справі №569/4123/16-а.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 року за №3-рп/99 також вказав, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6,7,13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Звертаючись до суду прокурор зазначив, що пред`явлення вказаного позову в цій справі обумовлене необхідністю захисту інтересів держави, порушення яких полягає у незаконному переданні у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки, що відноситься до категорії особливо цінних земель природно-заповідного призначення, які перебувають у державній власності та відповідно до вимог ст.ст.149,150 ЗК України мають особливий, захищений державою статус та порядок використання, перебувають під посиленою правовою охороною держави, а їх протиправне надання у приватну власність завдає значної шкоди державним інтересам, а також невиконанням органами, які відповідно до чинного законодавства наділені повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження зазначеними земельними ділянками.

Вказаний позов подано в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, як головного органу у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, який відповідно до ст.11 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» є спеціально уповноваженим органом державного управління в галузі організації, охорони та використання об`єктів природно-заповідного фонду та Івано-Франківської ОДА, як органу виконавчої влади, уповноваженого на розпорядження земельними ділянками державної власності природно-заповідного призначення відповідно до вимог ст.84, ч.2 ст.117, ч.5 ст.122, п. 24 Перехідних положень ЗК України, ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Також, прокурор у позовній заяві зазначив, що прокуратурою 15.08.2024 року повідомлено Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (а.с.172-173, 194-195 т.1) та 25.12.2024 року Івано-Франківську обласну державну адміністрацію (а.с.188-190, 192 т.1) відповідними листами щодо незаконності відведення земельної ділянки природно-заповідного фонду та запитано про вжиті заходи реагування до усунення цих порушень і повернення земельної ділянки або повідомлення про неможливість звернення до суду, з метою захисту інтересів держави в судовому порядку Івано-Франківською обласною прокуратурою, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, Івано-Франківській ОДА про виявлений факт неправомірного перебування спірної земельної ділянки у приватній власності відомо ще з листа обласної прокуратури від 08.01.2024 року, який адресований в Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської ОДА (а.с.67-68 т.1).

З листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України вбачається, що за результатами розгляду листа прокуратури №12-614вих-24 від 15.08.2024 року, у разі відкриття провадження у відповідній справі, Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України буде надано обгрунтовану позицію відповідно до норм процесуального законодавства (а.с.174 т.1).

Також з листа Івано-Франківської обласної державної адміністрації вбачається, що у разі наявності підстав для захисту інтересів держави та враховуючи обмежене фінансування на сплату судового збору, Івано-Франківська обласна державна адміністрація не заперечує щодо звернення прокурора до суду з відповідним позовом (а.с.191 т.1).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що Івано-Франківська обласна прокуратура перед зверненням до суду з даним позовом дотрималась порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме визначила, у чому, на її думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтувала необхідність їхнього захисту, а також зазначила органи, які, хоч і уповноважені державою здійснювати такий захист, але у спірних правовідносинах відповідних заходів не вживали.

Враховуючи, що Міндовкілля та Івано-Франківська ОДА з моменту встановлення факту незаконного вилучення з постійного користування Карпатського НПП земельної ділянки загальною площею 2,0 га та передачі її у приватну власність не вжито жодних заходів щодо повернення спірного майна у державну власність, суд приходить до переконання про наявність у Івано-Франківської обласної прокуратури достатніх підстав для пред`явлення даного позову в інтересах держави, про що прокурором в установленому законом порядку перед зверненням до суду повідомлено уповноважені органи держави та постійного землекористувача, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача про повернення позову прокурора з підстав передбачених п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 185, 259, 260, 261, 263-265, 268 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Карплюк Л.Р. про повернення позову Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні позивача: Карпатський національний природний парк до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача: ОСОБА_2 , КП «Верховинський районний лісгосп», Зеленська сільська рада Верховинського району про повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду у власність держави, визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія Чекан