ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/1240/24

Головуючий у першій інстанції Ріхтер В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/388/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комарівська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року (місце ухвалення м. Борзна) у справі за позовом ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову посилався на те, що передбачений чинним законодавством строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки строк звернення в нотаріальну контору після смерті ОСОБА_2 припав на час дії воєнного стану, який був введений у зв`язку з повномасштабною військовою агресією російських військ на територію України, тому ця подія викликала у нього стресову ситуацію.

Позивач вказує, що 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила як форс-мажорні обставини непереборної сили військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, угоди, контракту, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких/-го є неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також зазначає, що у зв`язку з війною, він не мав коштів, щоб звернутися в нотаріальну контору, так як він є непрацездатним та отримує мізерну пенсію.

Тому наголошує, що всі зазначені обставини в своїй сукупності і стали поважними причинами пропуску строку для подання заяви в нотаріальну контору, заяви про прийняття спадщини після смерті свого племінника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст. 1270, 1272 ЦК України, просить визначити йому додатковий строк терміном чотири місяці, який буде достатнім та обґрунтованим для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті племінника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Борзнянського районного суду від 25.11.2024 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з 2019 року він не міг оформити спадщину, а також доказів того, що ці причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

При ухваленні рішення судом першої інстанції були враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 06.06.2018 у справі № 592/9058/17-ц, згідно яких пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Тому за висновком суду, наведені ОСОБА_1 в позовній заяві причини не є тими об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які у відповідності до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Борзнянського районного суду від 25.11.2024 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов про визнання додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у три місяці.

За доводами апеляційної скарги, судове рішення є необґрунтованим внаслідок неправильності встановлення обставин та неправильного дослідження доказів, які мають значення для справи, та неправильного визначення обставин і правовідносин.

Заявник не погоджується з висновком суду щодо отримання спадщини майже через 5 років є його суперечливою поведінкою, оскільки він не мав права подавати заяву про прийняття спадщини після смерті племінника при наявності спадкоємця попередньої черги, а його право на спадкування майна ОСОБА_3 виникло тільки після смерті його брата ОСОБА_4 . Зазначає, що добровільно не висловлював своє волевиявлення щодо спадщини і своєю поведінкою не давав підстав, що відмовляється від спадщини, тому вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо необхідності застосування до нього правила суперечливої поведінки.

Також заявник посилається на те, що судом не було враховано вимоги ст. 1276 ЦК України щодо переходу права на прийняття спадщини.

Крім того, заявник вважає хибним висновок суду про те, що воєнний стан та мізерні пенсії не є поважними та об`єктивними, істотними обставинами, які вплинули на пропуск строку для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Також, як зазначає заявник, однією із поважних обставин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини є пандемія COVID-19.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду учасниками справи подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та матеріали справ № 730/407/24, 730/747/23, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (чоловік рідної сестри позивача), який на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

На час його смерті разом з ним проживала його дружина ОСОБА_6 (рідна сестра позивача), яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Також спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Всі спадкоємці мають право на спадщину померлого ОСОБА_5 в розмірі по 1/3 її частини, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ННК № 198563, яке було видане приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Хайлуком О.В. 13.09.2018 (а.с. 7).

Спадщина складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Смоляж» с. Смоляж Борзнянського району Чернігівської області, розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 010993, виданого Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області 29.08.1996.

Свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку у праві на спадщину на вищезазначену земельну ділянку були видані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

За матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і на день смерті за однією адресою з ним постійно ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10) та довідкою Смолязького старостинського округу Комарівської сільської ради від 20.04.2023 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і на час її смерті з нею проживав її син - ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою Смолязького старостинського округу Комарівської сільської ради від 20.04.2023 (а.с. 8).

Рішенням Борзнянського районного суду від 07.08.2023 ОСОБА_7 був продовжений строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті його брата ОСОБА_2 строком на три місяці (а.с. 5-6).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і на день смерті за однією адресою з ним постійно ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9) та довідкою Смолязького старостинського округу Комарівської сільської ради від 20.12.2023 (а.с. 17).

ОСОБА_7 за життя не встиг подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_2 .

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 08.05.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин його з ОСОБА_6 , як братом та рідною сестрою (а.с. 11-12).

Листом приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Хайлука О.В. № 216/01-16 від 04.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки ним не було подано заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк та не надано доказів фактичного прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 16).

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті його племінника ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що з 2019 року він не міг оформити спадщину, а також доказів того, що ці причини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень.

При ухваленні рішення судом першої інстанції були враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 06.06.2018 у справі № 592/9058/17-ц, згідно яких пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Тому за висновком суду, наведені ОСОБА_1 в позовній заяві причини не є тими об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які у відповідності до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Згідно з частиною першоюстатті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В підтвердження поважності пропуску строку ОСОБА_1 посилався на те, що строк звернення до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 припав на час дії воєнного стану, який був введений у зв`язку з повномасштабним вторгненням російських військ на територію України, а також на скрутне матеріальне становище.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

З матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 є дядьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та був обізнаний про факт смерті племінника, а отже й про відкриття спадщини у зв`язку з його смертю.

Як у позові, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що його право на спадкування майна після ОСОБА_2 виникло у нього лише після смерті ОСОБА_7 .

Проте, в судовому засіданні апеляційним судом були досліджені матеріали справи № 730/747/23 за позовом ОСОБА_7 до Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Рішенням Борзнянського районного суду від 07.08.2023 у цій справі ОСОБА_7 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його брата ОСОБА_2 у три місяці, який починає відлік з дня набрання рішенням законної сили.

Вказане рішення суду набрало законної сили 07.09.2023, проте ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, не звернувшись до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується листом приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Хайлука О.В. від 25.02.2025 (а.с. 104) та листом Борзнянської державної нотаріальної контори від 11.03.2025 (а.с. 207).

Відтак, позивач міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті племінника, як його потенційний спадкоємець третьої черги за законом відповідно до положень ст. 1263 ЦК України, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений шестимісячний місячний строк.

Як вбачається з матеріалів справи 20.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області з заявою про прийняття спадщини після племінника ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з тим, 08.05.2024 року рішенням Борзнянського районного суду у справі № 730/407/24 (провадження № 2-о/730/17/2024) за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин було встановлено факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , доводиться ОСОБА_1 рідною сестрою, тобто на момент встановлення вказаного факту заявник вже посилався на відсутність спадкоємців сестри та був обізнаний про смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що зазначав в своїй заяві, проте, до суду з даним позовом звернувся лише 23.09.2024 року.

Крім того, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.3-3.5 пункту 3глави 10 розділу ІІПорядку № 296/5заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу в письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

Вказане свідчить про те, що позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини (особисто або за допомогою поштового зв`язку) після смерті ОСОБА_2 , який не оформив спадщину після смерті свого брата ОСОБА_2 , до будь-якого нотаріуса України на території, де не велися активні бойові дії.

З огляду на викладене, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про скрутний матеріальний стан, відсутність роботи та запровадження воєнного стану на території України, оскільки не підтверджують істотних труднощів для подання заяви до нотаріуса у позивача у період з 18.09.2019 (день смерті ОСОБА_2 ) до 18.03.2020, тобто до запровадження на території України воєнного стану.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 внаслідок вйськових дій в Україні втратив роботу та позивачем не наведено непереборних обставин, які перешкоджали б йому як самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на введений на території України військовий стан, як на поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що події, які унеможливлювали своєчасне прийняття спадщини після смерті племінника не були взяті до уваги судом першої інстанції та про те, що його право на спадкування майна ОСОБА_2 виникло у нього тільки після смерті ОСОБА_7 , а також посилання на пандемію COVID-19 як на поважну обставин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку усім наведеним у позові доводам, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм відповідну оцінку згідно зі ст. 76-78,81,89 ЦПК України і вказані доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що у силу положень статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні обставини, передбачені статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, як наслідок, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом не встановлено підстав для визнання причин пропуску строку поважними, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.04.2025.

Головуючий Судді: