№ провадження 2/646/287/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2025 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Федосенко Наталія Анатоліївна до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Федосенко Н.А.,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.01.2025, просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вона прийняла спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживала з ним однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, в порядку спадкування за законом після смерті її діда ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 25.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Цією ж ухвалою суду з Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори витребувано копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матері позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На виконання вищевказаної ухвали суду Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано копію матеріалів спадкової справи 133/2024, заведеної 12.06.2024 до майна померлого ОСОБА_2 та повідомлено, що за результатами перевірки алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2002-2024 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 не заводилася.
Ухвалою суду від 28.01.2025 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями та довідками, сформованими автоматизованою системою документообігу суду, про успішну доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.
Відзив відповідачем не подано.
За положеннями частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи,
На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 92 роки помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції (а.с.14).
На момент смерті ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33-34).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із права власності на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою КП «Куп`янське БТІ» № 1148031 від 20.06.2024 та свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_2 від 14.12.1998, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, відповідно до яких вищевказана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.49, 51).
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що у разі смерті співвласника приватизованої квартири частки кожного із співвласників у праві спільної власності є
рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Таким чином, частка померлого співвласника ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру становить 1/3.
Зі спадкової справи № 133/2024, заведеної 12.06.2024 Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , встановлено, що спадщину за заявою до нотаріальної контори прийняла його онука, тобто позивач у справі, ОСОБА_1 (а.с.28).
Родинний зв`язок підтверджується такими документами:
-мати позивачки ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у графі «батько» зазначений « ОСОБА_2 »; після одруження мати позивачки змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 07.03.1959 (а.с.40,41);
-позивач є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11.11.1959, де в графі «мати» зазначена « ОСОБА_3 »; після одруження позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 14.01.1989 (а.с.38,39).
ІНФОРМАЦІЯ_4 мати позивачки ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 19.02.2019 (а.с.42).
За інформацією Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори за результатами перевірки алфавітних книг обліку та реєстрації спадкових справ за 2002-2024 роки встановлено, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 не заводилась (а.с.25).
1 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийнятий Верховною Радою України 16 січня 2003 року, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року.
Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс України 1963 року, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.
Оскільки смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 застосуванню підлягають положення Цивільного кодексу України 1963 року.
Відповідно до статті 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_3 , тобто мати позивачки, спадщину не прийняла, оскільки не була зареєстрована з померлим на день його смерті за однією адресою та не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом строк. Інформація про інших дітей спадкодавця в державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутня.
Згідно з інформаційною довідкою за Спадкового реєстру №77290741 від 12.06.2024 ОСОБА_2 заповітів не складав.
Постановою державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори від 23.07.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті діда, оскільки відповідно до ч. 2 ст.529 ЦК України 1963 року права на спадщину позивачка не має.
Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК України 1963 року).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:
1.якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;
2.якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, яка діяла на той час, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:
?довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця;
?довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу;
?копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;
?запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Судом встановлено та підтверджено належними та допустимим доказами, що у квартирі, частка на яку входить до складу спадщини, позивачка проживала з 30.11.1966, що підтверджується копією ордеру, який виданий її батьку ОСОБА_9 , та відповідно до якого зазначено, що право на житлову площу мають дружина ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_10 .
З 1992 року реєстрація місця проживання проводилася на підставі Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 66-дск від 03 лютого 1992 року, та відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 28.10.2024 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.03.1992.
Спадкодавець на момент смерті також був зареєстрований за вищевказаною адресою, про що свідчать відомості, які отримані нотаріусом з реєстрів цивільного стану, та матеріали спадкової справи.
Таким чином, позивачка проживала з 1966 року за вищевказаною адресою, де була зареєстрована з 1992 року до 4 квітня 2002 р. разом зі спадкодавцем. Крім того, у 1998 році позивачка разом зі спадкодавцем прийняли участь у приватизації на квартиру, яка стала їх спільним сумісним майном, про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 14.12.1998 та технічний паспорт 03.12.1998. Між дідом та онукою були теплі, довірливі та близькі відносини, вони проживали разом за однією адресою, позивачка опікувалася дідом та надавала всю необхідну допомогу. ОСОБА_1 утримувала спільне майно, несла спільні зі спадкодавцем витрати, пов`язані з веденням побуту, оплатою комунальних послуг, що у своїй сукупності свідчить про фактичний вступ в управління та володіння майном.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України.
Захист інтересів може відбуватись у спосіб, визначений законом або договором. У випадку ж, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
З метою ефективного та належного способу захисту прав ОСОБА_1 на спадкові права, суд дійшов висновку про задоволення позову та визначення ефективного та належного способу захисту невизнаного права шляхом визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст. ст. 2, 23, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 524, 548, 549 ЦК України 1963 року, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частину квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 07.04.2025.

Головуючий І.М.Демченко