Справа № 522/6973/24
Провадження № 2/522/109/25
18 березня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання -Навроцької Є.І,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,
До Приморського районного суду м.Одеси 02.04.2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, а саме стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 432 260 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.
-золоті браслети в кількості 2-х штук вагою по 20,5 грам кожен;
-золоті сережки вагою 11,5 грам;
-2 пари золотих сережок вагою 4 грами та 4,5 грами;
-золотий ланцюг вагою 10 грам.;
-золотий ланцюг з кулоном Ariana вагою 43 грам.;
-золоті сережки дитячі вагою 2 грами.;
-золотий кулон вагою 8 грам.;
-золотий кулон BVLqari вагою 5 грам.;
-золота каблучка вагою 8,5 грам.;
-золота каблучка вагою 6,5 грам.
Вирішивши заволодіти вказаним майном, Відповідачі забрали ювелірні вироби з місця їх зберігання та поклали до сумки ОСОБА_5 для подальшого таємного виносу з квартири. 27.01.2017 року приблизно о 07 год. 30 хв. Відповідачі покинули квартиру з викраденим майном, здавши їх протягом дня до ломбардів на території м. Одеси, а виручені грошові кошти витратили на власні потреби.
29 червня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/7612/17 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Станом на день подання даного позову Позивачам викрадене майно не повернуто, матеріальна шкода не відшкодована. Поданий у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілих судом залишено без розгляду. У зв`язку з викладеним позивачі були змушені звернутись до суду з даним позовом.
Матеріали позову суддя отримала 03.05.2024 року.
Ухвалою суду від 07.05.2024 року позов було залишено без руху та надано позивачам строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 20.05.2024 року та 21.05.2024 року.
Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 21.05.2024 року та 22.05.2024 року відповідно.
До суду 24.05.2024 року надійшли відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідачів, з яких вбачається, що
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.01.2022 року змінила прізвище на « ОСОБА_7 », та як « ОСОБА_7 » зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 16.08.2001 року за адресою: АДРЕСА_3
Зазначені відповіді суддя отримала 27.05.2024 року.
Ухвалою суду від 27.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 24.06.2024 року.
У підготовчому засідання 24.06.2024 року була присутня представник позивачів адвокат Черноморець Т.В., просила витребувати з архіву Приморського районного суду м. Одеси кримінальну справу № 522/7612/17 для огляду.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Протокольною ухвалою суду, у зв`язку з неявкою відповідачів та з метою повторного їх виклику, а також з метою витребування кримінальної справи для огляду, розгляд справи відкладено на 28.08.2024 року.
У підготовче засідання 28.08.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 07.10.2024 року.
У підготовче засідання 07.10.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, представник позивачів - адвокат Черноморець Т.В. через канцелярію суду надала заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу просила розглядати за відсутністю сторони позивача.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відзив суду не надавали.
Ухвалою суду від 07.10.2024 року по справі підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті на 20.11.2024 року.
У судове засідання 20.11.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 21.01.2025 року.
У судове засідання 21.01.2025 року з`явився представник позивачів-адвокат Черноморець Т.В., позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Також пояснив, що 26.01.2017 року відповідачі, скориставшись запрошенням сина позивачів до їх дому, вчинили кримінальне правопорушення, а саме викрали золоті вироби, які були продані у ломбарді. У 2022 році на підставі ухвали суду було закрито кримінальне провадження. Під час розгляду даної справи позивачами був поданий цивільний позов, який у подальшому не було розглянуто. Є квитанції про вартість золотих виробів.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.
Розгляд справи відкладено на 18.03.2025 року.
У судове засідання 18.03.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, представник позивачів - адвокат Черноморець Т.В. через канцелярію суду надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надали.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 28.03.2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивачів, приходить до наступного висновку.
Предметом позовних вимог є відшкодування з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди у зв`язку з викраденням золотих виробів у розмірі 432 260 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., заподіяної кримінальним правопорушенням.
Судом встановлено, щоухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року (справа № 522/7612/17) встановлено, що 26.01.2017 року приблизно о 23 годині ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прибули за запрошенням ОСОБА_6 , за місцем його проживання для спільного відпочинку, а саме в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 03 год 00 хв 27.01.2017 року, перебуваючи у вказаній квартирі, користуючись відсутністю потерпілих ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та тим, що їх знайомий ОСОБА_6 пішов спати, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, умисно, таємно з корисливих мотивів викрали ювелірні прикраси, що були у вільному доступі: золоті браслети у кількості 2 штук, 3 пари золотих сережок, 2 золоті ланцюжки, 2 золоті каблучки та 3 золоті кулони. З місця злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, здавши викрадене майно до ломбардів, чим спричинили потерпілим матеріальну шкоду на загальну суму 94 220, 04 грн.
Також судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 03.02.2017 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 затверджено 30 березня 2017 року та пред`явлено обвинуваченим з направленням для суду для розгляду 12.07.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до викладених фактичних обставин кримінального правопорушення у обвинувальному акті потерпілими є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та яким заподіяні матеріальні збитки на загальну суму 94 220,04 грн. Завдана шкода не відшкодована.
Також обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 66 КК України є явка з повинною, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до положень ст. 66 КК України є явка з повинною та вчинення злочину неповнолітнім.
28.08.2018 року ОСОБА_2 було пред`явлено в рамках кримінальної справи цивільний позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 264 010 грн. та моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року (справа № 522/7612/17) клопотання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, задоволено. Звільнено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Цивільний позов ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду.
Тобто справа закрита з нереабілітуючих обставин. Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є винними у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, серед іншого, відшкодування моральної (немайнової) та матеріальної шкоди.
Щодо стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у розмірі 432 260 грн.
Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.
За загальним правилом відповідальність за завдання шкоди настає за наявності всіх 4 елементів складу правопорушення: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
З матеріал справи судом встановлено, що позивачі обґрунтовують наявність шкоди у зв`язку з протиправними діями відповідачів, а саме викраденням належних їм золотих виробів у кількості 12штук.
Суд вважає, що доведена наявність завданої шкоди позивачам внаслідок протиправних діянь 26.01.2017 року її заподіювачів-відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вина останніх в її заподіянні підтверджена належним чином (матеріалами кримінального провадження та ухвалою суду від 29.06.2022 № 522/7612/17)
На підтвердження матеріальної шкоди у розмірі 432 260 грн. позивачі посилаються на квитанції, які лише містяться в матеріалах кримінальної справи та були подані разом з цивільним позовом у кримінальному провадженні, переклад яких засвідчено нотаріусом (а.с. 85-95 справа № 522/7612/17).
З зазначенихквитанцій на покупку золотих прикрас вбачається наступних їх перелік:
-золоті браслети в кількості 2-х штук вагою по 20,5 грам кожен;
-золоті сережки вагою 11,5 грам;
-2 пари золотих сережок вагою 4 грами та 4,5 грами;
-золотий ланцюг вагою 10 грам.;
-золотий ланцюг з кулоном Ariana вагою 43 грам.;
-золоті сережки дитячі вагою 2 грами.;
-золотий кулон вагою 8 грам.;
-золотий кулон BVLqari вагою 5 грам.;
-золота каблучка вагою 8,5 грам.;
-золота каблучка вагою 6,5 грам.
З цивільного позову судом вбачається, що загальна вага виробів становить 144 грами.
Проте суд вважає, що такий доказ не є безумовним доказом щодо понесеної матеріальної шкоди у зазначеному ними розмірі у зв`язку з вчиненням 26.01.2017 року відповідачами протиправних дій, оскільки вага викрадених виробів не зазначена ані в обвинувальному акті, ані в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2022 року.
Між тим представником позивачів на вимогу суду не були надані оригінали вищезазначених квитанцій.
Отже позивачем не доведено причинного зв`язку між зазначений розміром стягнення матеріальної шкоди. Проте суд вважає, що враховуючи зазначення матеріальної шкоди у обвинувальному акті у розмірі на загальну суму 94 220,04 грн, що послугувала також підставою і для кваліфікації кримінального правопорушення до відповідачів, саме цей розмір шкоди є доведений належним чином.
Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно з ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Між тим суд не вбачає в даному випадку солідарного обов`язку відповідачів.
Таким чином суд задовольняє частково вимогу у стягненні матеріальної шкоди, а саме у розмірі 94 220,04 грн.
Щодо стягнення моральної шкоди.
Судом встановлено, що позивачі є потерпілими в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених за ч. 2 ст. 185 КК України, вина яких доведена та їх звільнено від відповідальності у зв`язку з закінченням строку давності і кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав.
За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У разі завдання моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. При цьому, якщо шкоду завдано спільно, тобто взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром, заподіювачі шкоди несуть перед потерпілим солідарну відповідальність (ст. 1190 ЦК).
Судом вбачається що позивачі просять стягнути моральну шкоду, яка виникла внаслідок неправомірних протиправних дій відповідачів.
Оскільки в діях відповідачів встановлено склад кримінального правопорушення, їх вина, суд погоджується з тим, що позивачі мають право на стягнення моральної шкоди з цих підстав, що перенесли душевні страждання, страх, хвилювання у зв`язку зазначеними подіями та позбавленням їх права на їх майно, поновленням їх прав в рамках кримінальної справи протягом тривалого часу, які на думку суд є доведеними.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Судом з матеріалів справи встановлено, що позивачам завдано моральну шкоду протиправними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка полягає у тому, що моральному здоров`ю позивачів спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити порушені права, життя Позивачів було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Внаслідок протиправних дій відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесені значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які Позивачі могли б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади, щоб добитися належного захисту своїх порушених прав.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 статті 89 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.
Позивачами заявлено вимогу до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., однак суд вважає дану суму завищеною.
Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено та підтвердження факт моральних страждань позивачів з боку відповідачів, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості вважає за можливе стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь позивачів відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 43, 44, 76-82, 84, 89, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду у розмірі по 23 555 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 01 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) матеріальну шкоду у розмірі по 23 555 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 01 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) моральну шкоду у розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з кожного.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) моральну шкоду у розмірі по 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 28.03.2025 року.
Суддя: Домусчі Л.В.