Провадження № 2/641/798/2025 Справа № 641/8576/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 641/8576/24

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Сенс Банк"

про визнання зобов`язання припиненим, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 за допомогою системи "Електронний суд" звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до АТ "Сенс Банк", в якому просить визнати припиненою іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1054 від 26.05.2005 року та виключити з реєстру заборон та зняття заборони відчуження спірної квартири, а також припинити обтяження цієї квартири забороною та припинити іпотеку на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 2015343 від 26.05.2005 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_2 . Між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» 26.05.2005 року було укладено кредитний договір №820/2-27/21/04-5/0219 та іпотечний договір №820/3-27/21/02-5/250, за яким спірна квартира була передана в іпотеку банку. На даний час вказана квартира зареєстрована за позивачем та має обтяження на підставі іпотечного договору №820/3-27/21/02-5/250. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі від 01.12.2011 року частково задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість: за кредитом 138 381, 24 грн., 6 116, 89 грн. за пенею, штраф - 26 153, 96 грн., за комісією 10 грн. та прострочену заборгованість за комісією 160грн., а всього 170 822 грн. 09 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено. ПАТ "Укрсоцбанк" отримав виконавчі листи по вказаній справі, які 09.08.2012 року пред`явив до примусового виконання до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові, на підставі чого було відкрито виконавче провадження №33794916. У період з 09.08.2012 по 07.02.2023 року позивачем було перераховано (сплачено) всю суму, що була стягнута за рішенням суду, а саме: заборгованість за кредитом 138 381, 24 грн., 6 116, 89 грн. за пенею, штраф - 26 153, 96 грн., за комісією 10 грн. та прострочену заборгованість за комісією 160 грн., а всього 170 822 грн. 09 коп., виконавчий збір та відшкодовано витрати виконавчого провадження. 07.02.2023 року старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» було прийнято Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№33794916 (повне виконання судового рішення). Після цього 12 листопада 2024 року позивач звернувся до АТ «Сенс Банк», який є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», з проханням направити заяву (виконати усі необхідні дії) для виключення з реєстру заборон та зняття заборони на відчуження квартири (квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РПВН 10896571), а також щодо припинення обтяження цієї квартири забороною та припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак жодних дій від іпотекодержателя не відбулося, в зв`язку з чим позивач звернувся з цим позовом до суду.

26.12.2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача Кравцової С.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що відповідно до п.1.1 кредитного договору кредит в розмірі 36 735,00 доларів США було надано Позичальнику з кінцевим терміном погашення 10 травня 2012 року (п. 1.1.1. Кредитного договору) на споживчі потреби (п. 1.2. Кредитного договору). У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, кредитор звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі №2-1332/11 від 01.12.2011 року позовну заяву банку було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 170822,09 грн. Оскільки кредит надавався в іноземній валюті доларах США, розмір стягнутої заборгованості 170822,09 грн. по курсу НБУ станом на 22.06.2010 року становив 21601,18дол. США (7.9080 за один дол. США). Погашення ж позивачем проведено в рамках виконавчого провадження у сумі 151202,09 грн., і грошові кошти отримано банком лише 15.11.2024 року саме у вищезазначеній сумі, тобто по курсу НБУ станом на 15.11.2024 року (долар США 41,2446 грн.) погашення проведено у розмірі 3665,99 дол. США. Рішення суду, яким було стягнуто заборгованість за основним зобов`язанням, не виконувалось протягом 15 років і лише у 2024 році було виконано частково, що відповідно свідчить і про неналежне виконання основного зобов`язання, в зв`язку з чим відсутні підстави для припинення договору іпотеки.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року підготовче провадження по справі закрито справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Зазначає, оскільки в межах виконавчого провадження ним в повному обсязі виконано зобов`язання за кредитним договором, а тому є підстави для припинення іпотеки, яка укладалась як забезпечення виконання зобов`язання за основним кредитним договором. Верховним Судом сформована стала практика розгляду справ такої категорії, зокрема, по справі № 569/14282/19 розглянуті та задоволені ідентичні позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначає, що зобов`язання за кредитним договором не є виконаним, а тому відсутні підстави для припинення іпотеки.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їх правовідносини.

З копії рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року по справі № 2-1332/2011 встановлено, що ОСОБА_1 26.05.2005 року уклав з ПАТ "Укрсоцбанк" кредитний договір № 820/2-27/21/04-5/0219, на підставі якого отримав кредит у розмірі 36735,00 доларів США, що в перерахунку на національну валюту по курсу НБУ на день укладення кредитного договору становило 185511,75 грн., зі сплатою 12/5 процентів річних, але порушив умови повернення кредиту, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 198125,02 грн., в тому числі: 138381,24 грн. - заборгованість за кредитом; 21881,08 грн. - заборгованість за відсотками; 11538 грн. - пеня; 26153,96 грн. - штраф; поточна заборгованість за комісіями - 10 грн.; прострочена заборгованість по комісіям - 160 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року по справі № 2-1332/2011, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01.02.2012 року, позов ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість: за кредитом - 138381,24 грн., 6116,89 грн. - за пенею, штраф - 26153,96 грн., за комісією - 10 грн. та прострочену заборгованість за комісією - 160 грн., а всього 170822,09 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

07.02.2023 року старшим державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського ВДВС у місті Харкові Східного МУ МЮ Власик М.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 33794916 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1332, виданого 30.05.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" боргу в розмірі 170822,09 грн., в зв`язку з тим, що борг, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження сплачено в повному обсязі на депозитний рахунок відділу.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.09.2024 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 та з 26.05.2005 року має обтяження (реєстраційний номер 2015343) на підставі договору іпотеки № 1054 від 26.05.2005 року.

ОСОБА_1 12.11.2024 року до АТ "Сенс Банк" направлено заяву про зняття іпотеки з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , у зв`язку з повним виконанням забезпеченого зобов`язання.

Таким чином, між сторонами склались правовідносини щодо припинення іпотеки, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про іпотеку".

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті 598, стаття 599 ЦК України).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2024 року у справі № 646/5878/20 (провадження № 61-1152св23) зроблено висновок, що «за системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється».

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (такий висновок сформульовано Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16, також у пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16).

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиціальність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиціальні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиціального значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиціальне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (див. постановуВерховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року у справі № 204/5420/19 (провадження № 61-6960св22).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що «преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи».

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовує вимоги фактом припинення зобов`язання за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219 від 26.05.2005 року його належним виконанням, а тому і припинення зобов`язання за договором іпотеки як похідним від основного зобов`язання.

При цьому, АТ "Сенс Банк" заперечує щодо належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219, а тому суд дійшов висновку про існування між сторонами спору щодо припинення основного зобов`язання за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219 від 26.05.2005 року.

Оскільки іпотека на квартиру АДРЕСА_2 , є похідною від забезпеченого нею основного зобов`язання за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219, питання про припинення зобов`язання за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219 є первісним при розгляді цього спору.

Однак вимога про припинення зобов`язання за кредитним договором №820/2-27/21/04-5/0219 від 26.05.2005 року у позовній заяві не заявлена, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому суд позбавлений можливості в межах цієї справи вирішити питання про наявність або відсутність підстав для припинення основного зобов`язання за кредитним договором.

Доводи позивача про те, що сформована стала практика розгляду справ такої категорії, зокрема, по справі № 569/14282/19 розглянуті та задоволені ідентичні вимоги, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки обставини справ не є подібними, по справі № 569/14282/19 одночасно вирішувались позовні вимоги про визнання припиненими зобов`язань як за кредитним, так і за іпотечним договорами.

Крім того, суд зазначає, що на підтвердження існування між сторонами відносин за договором іпотеки надано тільки рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2011 року по справі № 2-1332/2011 та ухвала апеляційного суду Харківської області від 01.02.2012 року, які не можуть вважатись преюдиційними, оскільки по справі № 2-1332/2011 не був предметом судового розгляду іпотечний договір №820/3-27/21/02-5/250 від 26.05.2005 року, укладений між АТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 .

За відсутності в матеріалах справи примірника договору іпотеки №820/3-27/21/02-5/250 суд позбавлений можливості надати оцінку передбаченим у договорі умовам та підставам припинення іпотеки, строку дії договору, обсягу вимог, які забезпечуються іпотекою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність в межах цієї справи припинення іпотеки на квартиру АДРЕСА_2 , яка виникла на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1054 від 26.05.2005 року, а тому у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, як похідні не підлягають задоволенню і позовні вимоги про виключення з реєстру заборон та зняття заборони відчуження спірної квартири, а також припинення обтяження квартири забороною, припинення іпотеки на зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 2015343 від 26.05.2005 року.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат, то при зверненні до суду з цим позовом підлягав сплаті судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2422,40грн. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору у розмірі 2422,40грн. підлягають покладенню на позивача. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про повернення зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10 - 13, 76 - 81, 263 - 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ "Сенс Банк" про визнання зобов`язання припиненим, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном - відмовити.

Витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Акціонерне товариство "Сенс Банк" (адреса місцезнаходження: вул. В. Васильківська, 100, м. Київ, код 23494714).

Повне судове рішення складено 08.04.2025 року.

Суддя С.О.Ященко