Справа № 165/2959/24
Провадження № 2/165/130/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

27 червня 2024 року представник ТзОВ «Кредитсервіс» Павленко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 08 листопада 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №211108-003, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу кредит у сумі 40000 грн. на умовах строковості, зворотності і платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах передбачених договором. Однак, відповідач належним чином умови договору припинила виконувати, заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за користування кредитними коштами у встановленому договором порядку тривалий час не погашає. Станом на 27 лютого 2024 року непогашена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 97409,77 грн., з яких 38792,33 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 58617,44 грн. прострочена заборгованість за процентами. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу, однак заборгованість останньою не була сплачена. За таких обставин, ТзОВ «Кредитсервіс» просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договором у загальному розмірі 97409,77 грн., а також понесені судові витрати, що складаються судового збору та витрат на отримання правничої допомоги.

Ухвалою від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача ТзОВ «Кредитсервіс» у судове засідання не з`явився, Павленко С.В., будучи представником позивача у поданій до суду письмовій заяві позов підтримав та просив задоволти позовні вимоги ТзОВ «Кредитсервіс». На виконання ухвали від 4 жовтня 2024 року про витребування доказів, представник відповідача надав суду електронні докази на флеш-носії, а саме: оригінал кредитного договору №211108-003 від 08.11.2021, графік платежів за договором, орієнтовний графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, що пропонується для клієнта, а також письмові докази, які просив долучити до матеріалів справи (а.с.208-215).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, її представник Індутний-Шматько С.М. подав до суду відзив (а.с.90-101) та додаткові пояснення (а.с.221-229), у яких вказав на безпідставність вимог позивача, однак не заперечив щодо стягнення з відповідача в користь позивача 13199,99 грн. заборгованості (різницю між отриманими та повернутими коштами), 1000 грн. на правничу допомогу, а у решті вимог ТзОВ «Кредитсервіс» просив відмовити. На обґрунтування таких доводів вказує на те, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та підписання електронного документа і накладення електронного підпису завершує створення електронного документа, тобто без електронного підпису позичальника (оригінал якого має бути досліджений судом і перевірений за допомогою державного веб-сайту) кредитний договір №211108-003 є нікчемним в силу припису закону (постанова ВСУ від 02 жовтня 2019 року, справа №207/2814/16-ц). Крім цього електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки має відповідати положеннями ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». У долучених додаткових поясненнях покликається на те, що роздруківки електронного листування не можуть вважатися електронними документами, оскільки не відповідають вимогам ст.5, ст.7 вищевказаного Закону. Твердження стосовно того, що одноразовий ідентифікатор надсилався відповідачу та наносився на зазначені тексти, зокрема згоду ОСОБА_1 ,. не обґрунтовано жодними належними доказами. Також представник відповідача не погоджується з наведеним позивачем розрахунком судових витрат, вважає розмір таких витрат завищеним та неспівмірним з пред`явленими вимогами, вони не відповідають критеріям розумності та реальності їх надання. Окремо подав до суду клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу до 1000 грн. (а.с.140-141).

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 08 листопада 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №211108-003, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 40000 грн. строком на 730 днів (24 місяці) (а.с.19-21).

Відповідно до умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту (а.с.23 зворот 24) реальна річна процентна ставка по кредиту становить 155,50% річних. Загальна плата за користування кредитом становить 84599,62 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 121599,62 грн. (а.с.23 зворот 24).

Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В99690 (08.11.2021), що підтверджується інформацією, що знаходиться на флеш-носії, який був наданий представником позивача та досліджений судом (а.с.214).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами, або на папері у формі придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки кредитний договір був підписаний за допомогою електронного підпису відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 погодилася з його умовами, визнала умови договору невід`ємною складовою кредитного договору та зобов`язувалася виконувати їх.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному особовому рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки та розрахунки надані позивачем є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надана банком (оригінал) виписки з особового рахунку за кредитним договором (а.с.210), у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено довідці-розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком відповідача.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Крім цього, отримуючи кредит, відповідач ОСОБА_1 у договорі зазначила свої особисті дані, цільове призначення кредиту (споживчі цілі), номер банківської карти та номер банківського рахунку, на який були перераховані кошти позивачем.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. У складі плати за користування кредитом, можуть нараховуватися відсотки за перший день користування кредитом, фіксована щомісячна комісія та (або) одноразова комісія за користування кредитом в залежності від обраного позичальником кредитного продукту.

Згідно з п.2.2. кредитного договору, процентна ставка за договором є фіксованою.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору, датою повернення суми кредиту, так само як і датою сплати заборгованості за договором, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору, договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором.

Згідно з п.3.5. кредитного договору, у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору, сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії.

Пунктом 4.4. кредитного договору, позичальник зобов`язується: 4.4.1. використати кредит за цільовим призначенням; 4.4.2. вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором; 4.4.3. надавати кредитодавцю всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредиту; 4.4.4. у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та штрафи. 4.4.6. виконувати інші обов`язки передбачені договором.

Відповідно до п.6.11.1. кредитного договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» укладення договору про надання кредиту в редакції від 19.10.2021 р., яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Також у п.6.11.2. кредитного договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».

Частиною 5 публічної оферти (а.с.25-30) передбачено: 5.1. позичальник здійснює погашення кредиту та оплату процентів згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. 5.2. позичальник здійснює платежі по оплаті заборгованості за Договором в порядку і сумах відповідно до графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору. Якщо дата сплати припадає на вихідний або святкових день, такий платіж може бути сплачений на наступний робочий день. 5.3. При оформлені платіжних документів для сплати заборгованості за Договором, позичальник у графі «призначення платежу» вказує: номер договору, прізвище, ім`я, по-батькові, номер телефону. 5.4. У випадку, якщо позичальник не зазначив або некоректно заповнив графу «призначення платежу», кредитодавець має право не прийняти платіж з мотивів неможливості ідентифікування договору, за яким відбувається оплата за договором. 5.5. За кожним укладеним договором позичальник сплачує платежі окремо. 5.6. У разі наявності заборгованості позичальника сплачений ним платіж розподіляється наступним чином: 5.6.1. у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.6.2. у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 5.6.3. у третю чергу сплачуються нараховані пеня, штрафи та інші платежі відповідно до договору про кредит; 5.6.4. у четверту чергу сплачується сума дострокового повернення кредиту.

Відповідно до долученої копії паспорту споживчого кредиту (а.с.23-24) відповідач була ознайомлена з контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацією щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядком повернення кредиту, що підтверджується поміткою про здійснений електронний підпис.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 37000 грн, що підтвердив долученим платіжним дорученням №2415 від 09 листопада 2021 року про перерахунок суми кредиту на визначений у кредитному договорі рахунок, з вирахуванням комісії у розмірі 7,5 % , тобто 3000 грн. (а.с.37).

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на те, що з відповідач ОСОБА_1 була достовірно ознайомлена з графіком платежів за договором №211108-003 від 08 листопада 2021 року. Більше того вона підписала його електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором В99960 (а.с.21 зворот -22).

Те, що відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання та не дотрималася строків повернення наданого їй кредиту вказує, як зазначено вище оригінал виписки з особового рахунку за кредитним договором та оригінал розрахунку кредитної заборгованості (а.с.210-211). Сума заборгованості складає всього 97409,77 грн. і включає: 38792,33 грн. заборгованості за тілом кредиту та 58617,44 грн. простроченої заборгованості за процентами. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адреси місця реєстрації та місця проживання відповідача ОСОБА_1 досудову вимогу, що підтверджується витягом із сайту Укрпошти за номерами відправлень, однак заборгованість не була погашена відповідачем (а.с.35-36).

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки ТОВ «Кредитсервіс» виконав вимоги Закону, уклав договір про надання на умовах споживчого кредиту, користуючись Законом України «Про електронну комерцію», а у свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, тому вся сума заборгованості, що наведена у розрахунку, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитсервіс».

Доводи представника відповідача щодо нікчемності правочину не заслуговують на увагу з огляду на те, що наданий позивачем договір є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Даний договір також відповідає вимогам ст.1054 ЦК України і доказів того, що він оспорювався відповідачем суду не надано.

Самі лише твердження представника відповідача щодо відсутності підтвердження належності електронного підпису відповідачу, спростовуються тим, що в період з грудня 2021 року по жовтень 2023 року ОСОБА_1 виконувала умови договору, тобто про них знала та з ними погоджувалася. Тобто такі твердження не є підставою для висновку про недостовірність договору (відсутність волевиявлення сторін), що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд відповідні доводи до уваги не бере,як необгрунтовані.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що належних доказів про повернення грошових коштів позивачу, щоб різниця сум становила 13199,99 грн., ні відповідач, ні її представник суду не надали.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги позивачу №25-01/2023 від 25 січня 2023 (а.с.45-47); акт приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 01 грудня 2023 року (а.с.50), платіжна інструкція №1567 від 05 січня 2024 року (а.с.39).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справ, ціну позову та приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача, підлягає зменшенню до 3000 грн.

Зазначена вище сума, на переконання суду є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах (п.1, п.2 договору). Більше того компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану.

Також суд бере до уваги ту обставину, що розгляд справи було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без участі адвоката у судовому засіданні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2422,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем та підтвердженого документально (а.с. 18 ).

Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278 ЦПК України, ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (юридична адреса: проспект Л. Каденюка, буд.23, а/с 57, м. Київ, 02094, ) заборгованість за кредитним договором №211108-003 від 08 листопада 2021 року у розмірі 97409 (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`ять) грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (юридична адреса: проспект Л. Каденюка, буд.23, а/с 57, м. Київ, 02094, ), судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та 3000 (три тисячі) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк