Номер провадження: 22-ц/813/2793/25
Справа № 523/4631/24
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Радулова В.В.,

представника ОСОБА_2 адвоката Мазур Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Радулова Валерія Володимировича на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року, повний текст якого складено 24 вересня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Аліної С.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Кобилкової Тетяни Сергіївни, про визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, про скасування рішення та запису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Тетяни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про витребування майна із чужого володіння, про стягнення судових витрат, про стягнення витрат на правничу допомогу,

встановив:

19.03.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватний нотаріус Кобилкова Т.С., та уточнивши вимоги, просила:

- визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №300165 від 29.11.2017 року щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення та запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Т.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39148323 від 10.01.2018 року на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ;

- витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Позов було обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_2 була власником нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При примусовому виконанні за виконавчим листом №523/17044/13-ц, виданим на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до протоколу №300165 про проведення електронних торгів по лоту №246531 переможцем був визнаний учасник ОСОБА_1 , який придбав нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , запропонувавши суму у розмірі 1 273 484,80 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерською М.Г. був складений Акт державного виконавця від 21.12.2017 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є документом, що підтверджує виникнення права власності ОСОБА_1 на придбане майно, а саме: нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, 09.01.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобилковою Т.С. було видано свідоцтво, відповідно до якого ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_2 у своєму позові посилалась на те, що вона поза своєю волею протиправно позбавлена належного їй майна, оскільки вже після ухвалення рішення суду щодо оскарження наслідків електронних торгів, виникли нові обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, та ці нові обставини свідчать про те, що майно було продане з порушенням порядку, встановленого для виконання судових рішень.

Так, рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 червня 2018 року у цивільній справі за №523/863/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ДП «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, третя особа ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом №300165 від 29.11.2017 року, залишено без задоволення (т.1, а.с.84-96).

Проте, постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року вищевказане судове рішення було скасовано та позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені (т.1, а.с.97-108).

Однак, постановою Верховного Суду від 01 квітні 2020 року по справі №523/863/18 постанову Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року було скасовано, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року було залишено в силі (т.1, а.с.109-115).

Позивач вказала, що колегією Верховного Суду було зазначено, що «...встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_2 внаслідок проведення прилюдних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_2 не доведено...».

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що саме неправомірні дії державного виконавця призвели до проведення незаконних електронних торгів від 21.12.2017 року, протокол щодо проведення яких має бути визнаний судом недійсним, що в свою чергу, є підставою для скасування рішення та запису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Т.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за власником майна ОСОБА_1 , з витребуванням майна з володіння відповідача ОСОБА_1 ,

При цьому суд виходив із того, що в мотивувальній частині рішення від 22.06.2018 року, яке набрало законної сили, було зазначено, що «...дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними…».

Далі суд зазначав, що: «...позивачка до моменту реалізації майна не оскаржувала дії державного виконавця, а також визначення вартості чи оцінки майна..., враховуючи, що на час складення даного рішення не існує судового рішення, яким підтверджено невідповідність оцінки нерухомого майна...а також, що таких вимог позивачка не заявляла, то твердження позивачки, що оцінка майна не відповідає його реальній вартості судом не приймається до уваги».

Також позивач посилалась на те, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року у справі № 523/3695/18; було встановлено, що ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 14.02.2019 року у справі № 523/186/19, якими виявлені порушення, вчинені державним виконавцем при оцінці майна та інших підготовчих діях щодо проведення прилюдних торгів, постановлені після ухвалення рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року.

Крім того, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 16.02.2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року було залишено без задоволення, оскільки обставини, на які посилалась у заяві ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, тобто фактично позивачка посилалась на обставини, які не досліджувались під час розгляду справи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року було залишено без змін.

Позивач зазначила, що обставини, встановлені ухвалами Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18 та від 14.02.2019 року по справі №523/186/19, не були встановлені судом, який ухвалював рішення по справі №523/863/18 щодо неправомірності дій державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання звіту про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року, щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 з метою захисту свого порушеного права на вільне володіння нерухомим майном, яке вибуло з її володіння поза її волею, з порушенням порядку, встановленого для виконання судових рішень, звернулась до суду з позовом про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_1 , посилаючись саме на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року у справі №523/3695/18, яка набрала законної сили, та якою визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» для проведення незалежної оцінки нерухомого майна, визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. від 29.05.2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року.

Крім того, позивач зазначила, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року визнано дії начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченкап Є.О. неправомірними, в частині винесення доручення від 29.11.2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, визнано дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. неправомірними, в частині ухвалення постанови від 30.11.2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу.

В мотивувальній частині тієї ж ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року суд встановив обставини, що державний виконавець Свідерська М.Г. не мала службових повноважень (компетенції) за виконавчими провадженнями №472420009 та №47220095 станом на 27.10.2017 року, з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року.

Вищевказане судове рішення було об`єктом апеляційного дослідження і залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2019 року.

У зв`язку із наведеним, позивач просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні.

Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 300165 від 29.11.2017 року щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення та запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Т.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39148323 від 10.01.2018 року на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3633,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (т.2, а.с.25-42).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Радулов В.В. ставить питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.48-58).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 , уточнивши свої позовні вимоги, просила:

1). Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №300165 від 29.11.2017 року щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

2). Скасувати рішення та запис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Т.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39148323 від 10.01.2018 року на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

3) Витребувати від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Позов було обґрунтовано тим, що позивачка ОСОБА_2 була власником нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

При примусовому виконанні за виконавчим листом №523/17044/13-ц, виданим на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.03.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 65 937,16 доларів США та 39682,22 грн., відповідно до протоколу №300165 про проведення електронних торгів по лоту №246531 переможцем був визнаний учасник ОСОБА_1 , який придбав нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , запропонувавши суму у розмірі 1 273 484,80 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Державним виконавцем Другого Суворовського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерською М.Г. був складений Акт державного виконавця від 21.12.2017 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є документом, що підтверджує виникнення права власності ОСОБА_1 на придбане майно, а саме: нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, 09.01.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кобилковою Т.С. було видано свідоцтво, відповідно до якого ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_2 у своєму позові посилалась на те, що вона поза своєю волею протиправно позбавлена належного їй майна, оскільки вже після ухвалення рішення суду щодо оскарження наслідків електронних торгів, виникли нові обставини, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, та ці нові обставини свідчать про те, що майно було продане з порушенням порядку, встановленого для виконання судових рішень.

Так, рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 22 червня 2018 року у цивільній справі за №523/863/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ДП «СЕТАМ», Другого Суворовського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області, третя особа ПАТ «УкрСиббанк», про визнання недійсними проведених 29.11.2017 року електронних торгів з примусової реалізації належного ОСОБА_2 нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені протоколом №300165 від 29.11.2017 року, залишено без задоволення (т.1, а.с.84-96).

Проте, постановою Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року вищевказане судове рішення було скасовано та позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені (т.1, а.с.97-108).

Однак, постановою Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №523/863/18 постанову Одеського апеляційного суду Одеської області від 22.08.2019 року було скасовано, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року було залишено в силі (т.1, а.с.109-115).

При цьому, колегією Верховного Суду було зазначено, що «...встановлені судом першої інстанції обставини не свідчать про наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а також про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_2 внаслідок проведення прилюдних торгів. Отже, наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_2 не доведено...».

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що саме неправомірні дії державного виконавця призвели до проведення незаконних електронних торгів від 21.12.2017 року, які в свою чергу призвели до незаконного позбавлення позивача ОСОБА_2 права власності не нежитлове приміщення, що є для його витребування з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 .

При цьому суд виходив із того, що в мотивувальній частині рішення від 22.06.2018 року, яке набрало законної сили, було зазначено, що «...дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними…».

Далі суд зазначав, що: «...позивачка до моменту реалізації майна не оскаржувала дії державного виконавця, а також визначення вартості чи оцінки майна..., враховуючи, що на час складення даного рішення не існує судового рішення, яким підтверджено невідповідність оцінки нерухомого майна...а також, що таких вимог позивачка не заявляла, то твердження позивачки, що оцінка майна не відповідає його реальній вартості судом не приймається до уваги».

Також позивач посилалась на те, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року у справі № 523/3695/18; було встановлено, що ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 14.02.2019 року у справі № 523/186/19, якими виявлені порушення, вчинені державним виконавцем при оцінці майна та інших підготовчих діях щодо проведення прилюдних торгів, постановлені після ухвалення рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року.

Крім того, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 16.02.2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 22.06.2018 року було залишено без задоволення, оскільки обставини, на які посилалась у заяві ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не є нововиявленими обставинами, а є новими доказами, тобто фактично позивачка посилалась на обставини, які не досліджувались під час розгляду справи.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2021 року було залишено без змін.

Позивач зазначила, що обставини, встановлені ухвалами Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року по справі №523/3695/18 та від 14.02.2019 року по справі №523/186/19, не були встановлені судом, який ухвалював рішення по справі №523/863/18 щодо неправомірності дій державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання звіту про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року, щодо відсутності службових повноважень (компетенції) державного виконавця з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 з метою захисту свого порушеного права на вільне володіння нерухомим майном, яке вибуло з її володіння поза її волею, з порушенням порядку, встановленого для виконання судових рішень, звернулась до суду з позовом про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_1 , посилаючись саме на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 21.10.2019 року у справі №523/3695/18, яка набрала законної сили, та якою визнано неправомірними дії державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» для проведення незалежної оцінки нерухомого майна, визнано неправомірною і скасовано постанову державного виконавця Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. від 29.05.2017 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», визнано звіт ТОВ «Сейв Компані» про оцінку нерухомого майна таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і використанню від 15.06.2017 року.

Крім того, позивач зазначила, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року визнано дії начальника другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Шевченкап Є.О. неправомірними, в частині винесення доручення від 29.11.2017 року про передачу виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, визнано дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Свідерської М.Г. неправомірними, в частині ухвалення постанови від 30.11.2017 року про прийняття виконавчих проваджень у зв`язку із реорганізацією відділу.

В мотивувальній частині тієї ж ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року суд встановив обставини, що державний виконавець Свідерська М.Г. не мала службових повноважень (компетенції) за виконавчими провадженнями №472420009 та №47220095 станом на 27.10.2017 року, з проведення будь-яких виконавчих дій, ухвалення постанов, укладення правочинів в межах зазначених виконавчих проваджень, в тому числі при складанні Акту про проведення електронних торгів від 21.12.2017 року.

Вищевказане судове рішення було об`єктом апеляційного дослідження і залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2019 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з мотивованими висновками суду першої інстанції про те, що нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , продане відповідачу ОСОБА_1 з порушенням порядку, встановленого для виконання судових рішень, однак позивач ОСОБА_2 для захисту своїх порушених прав обрала неправильний спосіб захисту, оскільки за змістом ч. 2 ст. 388 ЦК України вищезазначене майно не може бути витребувано у добросовісного набувача, яким є відповідач ОСОБА_1 , тому в задоволенні її позовних вимог має бути відмовлено.

При цьому колегія суддів виходить із того, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке він придбав 29.11.2017 року на електронних торгах за 1 273 484,80 грн., що на той час становило приблизно 47 142 доларів США.

Що стосується висновку суду про те, що позивач ОСОБА_2 поза своєю волею протиправно позбавлена належного їй нерухомого майна, то ці обставини не відповідають дійсності, так як нежитлове приміщення перукарні, загальною площею 141,1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (тобто спірне нерухоме майно) було передано в іпотеку в якості забезпечення кредитних зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк».

З матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей з АСВП у Відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження ВП №47242009 з примусового виконання виконавчого листа № 523/17044/13 від 31.03.2014, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 65937,16 доларів США та 39 682,22 грн.

Вказане провадження завершене 24.09.2019 на підставі ст.37 п.1 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви стягувача від 11.06.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу, що свідчить про те, що кредитна заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» була погашена за рахунок продажу предмету іпотеки на електронних торгах.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія судді також вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у стягненні на її користь витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 450,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Радулова Валерія Володимировича задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: приватного нотаріуса Кобилкової Тетяни Сергіївни, про визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, про скасування рішення та запису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Кобилкової Тетяни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про витребування майна із чужого володіння, про стягнення судових витрат, про стягнення витрат на правничу допомогу, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 450,40 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.04.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева