Справа 635/2603/25
Провадження 2-о/635/153/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні дітей,

BСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником - адвокатом Бондаренко Г.І., зацікавлена особа ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох дітей.

Заявник посилається на те, що з 01.04.2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , мають двох спільних дітей 2016 р.н. та 2021 р.н. Крім того, на його утриманні перебуває син дружини 2012 р.н. від першого шлюбу, батько яког помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлення факту утримання трьох дітей має для заявника юридичне значення, оскільки є підставою для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України ).

До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

- чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості підтвердити даний факт,

- встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц, у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №139/122/14-ц (провадження №61-3238св22) «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року у справі №198/99/15-ц (провадження №61-7049св22) вказано, що «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права».

У справі яка переглядається, заявник просить суд установити факт утримання ним дітей, зокрема двох спільних дітей та однієї неповнолітньої дитини від першого шлюбу, заінтересованої особи ОСОБА_2 . Встановлення даного факту йому необхідно для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

У пункті 3 Додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затв. постановою КМУ №560 від 16.05.2024, зазначено, що документами, які підтверджують право на відстрочку для жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, є: свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Заявник ОСОБА_1 є батьком двох малолітніх дітей та вітчимом ще однієї дитини.

Сімейний Кодексу України по різному регулює правовідносини щодо виховання та утримання дітей особами, які мають статус батьків та особами, які є вітчимом чи мачухою.

Так, в силу статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них.

Загальні обов`язки батьків щодо виховання дитини перелічені у статті 150 СК України.

Відповідно до статті 180 СК батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Натомість якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні (стаття 260 СК України).

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (стаття 268 СК України).

Встановлення факту утримання вітчимом дітей впливає на права та законні інтереси інших суб`єктів сімейних відносин (матері, діда, баби), оскільки у такий спосіб буде засвідчено невиконання чи неналежне виконання ними своїх обов`язків, що є підставою для негативних наслідків, таких як стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав та інше.

За таких умов питання утримання заявником пасинка не може вирішуватися безвідносно від дій інших осіб, зобов`язаних їх утримувати, тому подібний факт підлягає встановленню під час розгляду спору в порядку позовного провадження.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №201/5972/22 від 11.09.2024.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

У даній справі факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника і підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ОСОБА_2 , про встановлення факту перебування на утриманні дітей.

Роз`яснити заявнику його право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства у позовному проваджені з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Якішина