Провадження № 2/669/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Вишневського В.О.,

за участю секретаря Валігури А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Назаренко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Білогір`я в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якій просить позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою, який в 2020 році було розірвано. За час шлюбних відносин у колишнього подружжя народились дві дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказав, що з моменту розірвання шлюбу відповідачка проживає окремо від позивача та дітей, та наскільки відомо, перебуває у Республіці Польща зі своєю новою сім`єю, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні неповнолітньої дочки, не бачить та не спілкується ні з дочкою, ні з позивачем, з грудня 2022 року не бачилась з ОСОБА_7 .

Також батько дівчинки зазначив, що всі питання щодо її виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку матері, дитина знаходиться на повному утриманні батька.

Внаслідок вищезазначених обставин ОСОБА_1 вважає, що утворились умови, які шкодять інтересам ОСОБА_8 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суд Тернопільської області від 13 серпня 2024 року позовну заяву було передано за підсудністю до Білогірського районного суду Хмельницької області.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху та визначено час для усунення недоліків.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні з мотивів наведених в позовній заяві .

Відповідачка будучи повідомленою своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, проте 17 березня 2025 року до суду надійшла заява, якій ОСОБА_2 просить справу розглядати без її участі, позов визнає, не проти позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того вказала, що зараз знаходиться в Республіці Польща, де має нову сім`ю і наміру повертатись до України на даний час не має. Зазначила, не бажає підтримувати стосунки зі своєю старою сім`єю через неприязні відносини. Дочка ОСОБА_9 залишилась з батьком, відповідно хай він її і виховує, а вона не бажає брати участь у подальшому її вихованні .

Третя особа - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явились, будучи своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Проте 13 січня 2025 року направили на адресу суду висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 08 січня 2025 № 24. Крім того, просили справу розглядати без участі їх представника за наявними матеріалами.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 , зазначила, що її мати піша в іншу сім`ю, коли їй було 10 років. З цього часу вона проживала разом з татом та старшою сестрою. Мама не приділяла їй належної уваги, не цікавилась її життям. Останній раз вона спілкувалась з мамою в 2022 році, коли та привітала її з днем народження. До того моменту, поки мама не пішла з дому, у них були нормальні стосунки.

Заслухавши пояснення позивача, думку дитини, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що шлюб, зареєстрований 09 травня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області (актовий запис № 1), було розірвано рішенням Шумського районного суду Тернопільської області рішенням від 22 квітня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_6 , батьками якої записано ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_3 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , виданого 26 січня 2010 року Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області (актовий запис № 2).

Відповідно до акту-довідки, виданої ТОВ «Керуюча компанія «БУДСЕРВІС» від 17 січня 2024 року № 6, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і разом з ним проживають дві його дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується підписами свідків в даному акті.

Згідно повідомлень Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби (вх. ЕП-949/24-вх від 15 листопада 2024 року та вх. ЕП-1072/24-вх від 16 грудня 2024 року) відомостей щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 26 грудня 2021 року по 26 грудня 2024 року в Базі даних не виявлено та громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 14 листопада 2021 року по 14 листопада 2024 року в Базі даних не виявлено.

Висновком органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 28 вересня 2023 року № 1126, який дійсний до 21 грудня 2024 року зазначено, що доцільним є визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народження разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2023 року у справі № 669/376/23 ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 , про визначення місця проживання дитини з батьком, відмовлено.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 13 грудня 2024 року № 24, в якому були враховані рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 4 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі -Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до абз. 2 п. 18 Постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний захід.

Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання серпу на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Визнання відповідачкою позову про позбавлення її батьківських прав не може слугувати безумовною підставою для задоволення позову.

З даного приводу висловив свою позицію Верховний Суд, який в постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 зазначив, що заяви відповідачки, в яких вона відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав, не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства й не відповідає інтересам дитини. Також ВС наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Схожі висновки Касаційного цивільного суду у складі ВС викладені у постановах від 22 листопада 2023 року у справі № 214/5134/22 та від 29 листопада 2023 року у справі № 607/15704/22.

Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

З огляду на предмет та підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову порушує права та інтереси її неповнолітньої дитини.

При вирішенні даного спору суд враховує висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради від 13 грудня 2024 року № 24, про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 .

У зв`язку із невстановленням винної (умисної) поведінки відповідачки, з урахуванням того, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів того, що вона притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, а також доказів того, що вона злісно ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, тому у задоволенні позовної вимоги позивача до відповідача про позбавлення батьківських прав необхідно відмовити.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, цей захід тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дітей, позбавлення батьківських прав можливе лише тоді, коли змінити поведінку батьків неможливо, суд вважає за необхідне попередити відповідачку, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану по АДРЕСА_2 ) про необхідність зміни ставлення до виховання нею дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покласти на Орган опіки та піклування - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради (46001, вул. Шевченка, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл.) контроль за виконання відповідачкою ОСОБА_3 , своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дочки ОСОБА_4 .

Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір із відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Попередити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , про необхідність зміни ставлення до виховання нею дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Орган опіки та піклування - управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради (46001, вул. Шевченка, 1, м. Тернопіль, Тернопільська обл.) контроль за виконання відповідачкою ОСОБА_2 , своїх батьківських обов`язків по відношенню до її дочки ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 квітня 2025 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідачка - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради (), місцезнаходження: бульвар Шевченка, 1, м. Тернопіль, Тернопільська область.

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ