КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3373/24
Провадження № 2/488/319/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

01.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Щеглової Я.В.,

секретар судового засідання Годунов Т.О.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 3% річних в розмірі 1607 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7115,78 грн., витрати за сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2021 задоволено його позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Вказаним рішенням з відповідача стягнуто завдані збитки в порядку зворотної вимоги в розмірі 15 789,01 грн. та 840,80 грн. витрат на сплату судового збору.

Позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості в примусовому порядку.

28.12.2021 головним державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 68000561.

Постановою державного виконавця від 02.08.2024 виконавче провадження № 68000561 закінчено, оскільки борг стягнуто в повному обсязі та перераховано на рахунок стягувача.

Посилаючись на ту обставину, що грошове зобов`язання було виконано відповідачем ОСОБА_1 невчасно, позивач вказує на наявність у нього права застосувати наслідки порушення грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.08.2024 позовна заява залишена без руху, а позивачу встановлено строк для виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.11.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлені строки подання заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та для подання відзиву на позовну заяву. Призначено перше судове засідання у справі.

Позивач особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви 20.02.2025.

Позивач в судове засідання 27.03.2025 не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі та участі його представника.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав.

У судовому засіданні 27.03.2025 пояснив, що позов не визнає та заперечує проти його задоволення, оскільки вважає, що сплатив заборгованість перед позивачем у повному обсязі. Крім того, зазначав, що вважає суму витрат на правову допомогу, вказану позивачем, неспівмірною з виконаною адвокатом роботою у цій цивільній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 10.00 год. 01.04.2025.

У судове засідання 01.04.2025 сторони не з`явилися, за вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідив матеріали справи, встановив обставини спору та відповідні їм правовідносини і дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2021 у цивільній справі № 488/2277/20 задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Вказаним рішенням з відповідача стягнуто завдані збитки в порядку зворотної вимоги в розмірі 15 789,01 грн. та 840,80 грн. витрат на сплату судового збору.

Виконавче провадження № 68000561 за виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 15 789,01 грн. збитків та 840,80 грн. витрат на сплату судового збору відкрите 28.12.2021 постановою головного державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та закінчено постановою від 02.08.2024, оскільки борг стягнуто в повному обсязі та перераховано на рахунок стягувача.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Звертаючись до суду із позовом, ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що грошове зобов`язання було виконано відповідачем несвоєчасно, тому предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми необхідно встановити не тільки факт прострочення та розмір простроченого боргу, але і чіткі дати початку та закінчення прострочення відповідної конкретної суми боргу, оскільки лише саме за цей період прострочення у кредитора є право на нарахування боржнику індексу інфляції та 3% річних на цю суму боргу.

Позивач зазначає, що виникнення грошового зобов`язання мало початок з наступного дня після ухвалення заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2021 у справі № 488/2277/20 про стягнення збитків в порядку зворотної вимоги в розмірі 15 789,01 грн, а саме з 12.03.2021, та до дня, що передував даті остаточного погашення суми заборгованості даті постанови державного виконавця від 02.08.2024 про закінчення виконавчого провадження, тобто до 01.08.2024.

Наявність грошового зобов`язання відповідача перед позивачем підтверджено та встановлено саме заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.03.2021 у справі № 488/2277/20.

Таким чином, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, а саме, з 12.03.2021 до 01.08.2024.

Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = (ІІ1 : 100) x (ІІ2 : 100) x (ІІ3 : 100) x ... (ІІZ : 100), де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) = 1.49148993

Інфляційне збільшення:

15 789,00 x 1.49148993 - 15 789,00 = 7 760,13 грн.

Загальна заборгованість: період прострочення грошового зобов`язання 1239 днів

15 789,00 (сума боргу) + 7 760,13 (інфляційне збільшення) = 23 549,13 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Розрахунок 3% річних: 15789 x 3 % x 1239 : 365 : 100 = 1607,12 грн.

Тоді як за розрахунком позивача ціна позову складає 8722,78 грн., з яких 1607 грн. 3% річних та 7115,78 грн. інфляційні втрати.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином з відповідача на користь позивача, в межах позовних вимог, підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 7115,78 грн. та 3% річних в розмірі 1607 грн.

Стосовно вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено ст. ст. 15, 60, 62 ЦПК України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», правничу допомогу в суді може надавати адвокат, повноваження якого як представника посвідчується довіреністю або ордером.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Н підтвердження понесених витрат позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, копію додаткової угоди № 31 від 24.04.2024 до вказаного вище договору, копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.04.2024 та платіжну інструкцію від 24.04.2024 про перерахування ОСОБА_3 4000 грн. за надання правової допомоги.

Відповідно до вказаних документів адвокат Самойленко П.М. витратив 1 годину на аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції у справі; 3 години на складання позовної заяви, підготовку розрахунку та документів до позовної заяви; 1 годину на подання позовної заяви через систему «Електронний суд».

Однак, саме по собі подання позовної заяви до суду не є наданням правової допомоги, а носить технічний характер. До того ж, позовна заява не відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України і була залишена без руху.

Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, та розгляд справи в спрощеному провадженні відповідно до вимог ч. 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

Відтак, суд дійшов висновку, що враховуючи категорію спору та зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 968,96 грн. витрат на оплату судового збору, підтверджених квитанцією № М3НТ-2СВА-ККМВ-3733 від 06.08.2024.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12-13, 133, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 7115 (сім тисяч сто п`ятнадцять) грн. 78 коп. та 3% річних в розмірі 1607 (одна тисяча шістсот сім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Я.В. Щеглова