Справа № 199/6721/24
(2/199/470/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Запара О.В.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де треті особи ОСОБА_2 та державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Наталія Сергіївна, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що віг рідним братом ОСОБА_2 (третя особа у цій справі), з яким у позивача відсутні суперечності щодо отримання спадку після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 ; останній був зареєстрований один та мешкав один у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який йому належав на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1989 р., посвідченого Четвертою ДДНК (реєстр №2-1047).

На даний час назва цієї вулиці Новокузнечна.

Померлий не залив заповіту, мешкав один, у шлюбі не перебував.

Спадкоємцями першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України є позивач.

Інший син померлого - ОСОБА_2 спадщину не прийняв.

Згідно постанові державного нотаріуса Писарєвої Н.С. від 07 березня 2024 р., вона відмовила у видачі позивачу свідоцтва про право на спадок через ненадання правовстановлюючого документу на будинок батька (позивач не може знайти документи), а також через те, що нотаріус не може встановити коло спадкоємців через відсутність інформації про кількість зареєстрованих осіб в будинку батька на день його смерті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в оремо поданій суду заяві просив суд повністю задовольнити позов.

Аналогічна заява надійшла до суду від третьої особи.

Представник відповідача в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є сином ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Позивач має рідного брата ОСОБА_2 , місце проживання якого з 03.08.1972 р. зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, втім отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується відповідною постанню нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори від 07.03.2024 р.: через ненадання нотаріусу правовстановлюючого документу на будинок батька (позивач не може знайти документи), а також через те, що нотаріус не може встановити коло спадкоємців через відсутність інформації про кількість зареєстрованих осіб в будинку батька на день його смерті.

Як встановлено судом на підставі відповіді від 07.11.2024 р. з КП «ДМБТІ» на запит держаного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, станом на 31.12.2012 р. в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_1 , містяться відомості про право власності гр. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1989 р., який посвідчений Четвертою ДДНК, за реєстром №2-1047, зареєстровано 14.04.1989 р. в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу №18 за реєстровим №146.

На підставі відповіді з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 27.10.2023 р. №14/ 5- 13828, судом встановлено, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_1 в розпорядженні Департаменту станом на 27.10.2023 р. відсутня.

Згідно звіту про оцінку майна від 06.09.2024 р., виконаного ТОВ «Оціночний центр «Нанострім» на замовлення представника позивача, вартість об`єкту оцінки - житлового будинку загальною площею 49,40 кв.м, житловою площею 28,70 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 698 530,00 грн.

Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту прав позивача на спадкове майно.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України "Про нотаріат", покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

У свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивача, які підлягають поновленню у спосіб, обраний позивачем при зверненні до суду, та такий спосіб є ефективним: право власності померлого на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, відтак, суд керується письмовими доказами, наявними у спадковій справі №602/2023 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та наданими КП «ДМБТІ» державному нотаріусу щодо реєстрації права власності померлого на нерухоме майно станом на 31.12.2012 р., та колом спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що зазначено в постанові нотаріуса, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч.ч. 2, 3, ч. 1 ст. 5, ст.ст. 9, 10, 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 76 80, 89, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ч. 4 ст. 268, ст. 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де треті особи ОСОБА_2 та державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Наталія Сергіївна, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_3 .

Дата складення повного судового рішення 07.04.2025 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї