Провадження № 4-с/524/4/25
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні скарги

03.04.2025 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

31.12.2024 року адвокат Гонтар В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до судуз вказаною скаргою, у якій просить визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати начальника Автозаводського ВДВС у м.Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) зняти арешти, що були накладені на належне їй рухоме та нерухоме майно, а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55568926 від 08.12.2020, 11:49:36, ОСОБА_2 , Автозаводський ВДВС у м.Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), номер запису про обтяження (спеціальний розділ) 39581985, арешт нерухомого майна;

- запис №8976799 від 18.08.2009, 15:11:19, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Мороз Т.Г., реєстраційний номер обтяження: 8976799, арешт нерухомого майна;

- запис №9250627 від 16.11.2009, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 9250627, старший державний виконавець Ніколаєва Ю.В., арешт нерухомого майна;

- запис №11502619 від 15.08.2011, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 11502619, старший державний виконавець Кондратьєва Т.М., арешт нерухомого майна;

- запис №11654902 від 27.09.2011, Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 11654902, старший державний виконавець Ніколаєва Ю.В., арешт нерухомого майна.

В обґрунтування скарги зазначає, що отримавши витяг з Державних реєстрів обтяжень на рухоме і нерухоме майно, дізналася, що все належне мені рухоме і нерухоме майно знаходиться під арештом, накладеним Автозаводським відділом державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми).

Звернувшись до Автозаводського ВДВС, отримала відповідь від 16.08.2024 р. за вих. № 177932, з якої вбачається що за нею існують не виконані зобов`язання за виконавчими провадженнями:

- ВП № 63841180 з примусового виконання виконавчого листа № 2-301/2020, виданого 10.03.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Полтава і полтавці» боргу в розмірі 85175,01 грн.;

- ВП № 14263573 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1596 виданого 10.08.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь «Райфайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 17628,03 грн.;

- ВП № 28162270 з примусового виконання виконавчого листа № 2-48, виданого 30.06.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Банк «Фінанси та кредит» боргу в розмірі 234536,29 грн.;

- ВП № 28915459 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1471/11, виданого 19.09.2011 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу в розмірі 53620,97 грн. Цим же листом їй відмовлено у скасуванні вищезгаданих арештів та заборон.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Незняття арешту з майна при вище встановлених обставинах є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право скаржника підлягає захисту шляхом зобов`язання суб`єкта оскарження зняти арешт з нерухомого та рухомого майна скаржника.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гонтар В.М. просить розглянути скаргу без участі скаржника та її представника.

Представник Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Коротких Д.Г. просить відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріли скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Автозаводському відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження:

-№ 63841180 з примусового виконання виконавчого листа № 2-301/2020, виданого 10.03.2011 р. Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Полтава і полтавці» боргу в розмірі 85175,01 грн. 21.09.2021 на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. В межах даного виконавчого провадження 08.12.2020 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

-№ 14263573 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1596 виданого 10.08.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення про стягнення з ОСОБА_3 на користь «Райфайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 17628,03 грн.. 14.11.2014 на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови), винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. В межах даного виконавчого провадження 17.08.2009 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

-№ 28162270 з примусового виконання виконавчого листа № 2-48, виданого 30.06.2011 р Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Банк «Фінанси та кредит» боргу в розмірі 234 536,29 грн.. 10.12.2014 на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови), винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. В межах даного виконавчого провадження 09.08.2011 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

-№ 28915459 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1471/11, виданого 19.09.2011 р. Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу за кредитним договором від 20.03.2006 року, а саме заборгованість за кредитом -5559,20 дол. США (44251,23 грн.), заборгованість за відсотками - 679,31 дол. США (5407,31 грн.), пені - 400 дол.США (3184 грн.), а всього 52842,54 грн. та судові витрати: судовий збір (державне мито) - 528,43 грн., витрат на ІТЗ розгляду цивільної справи в сумі - 250 грн. 14.11.2014 на підставі п. 7 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови), винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. В межах даного виконавчого провадження 02.12.2011 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Указаний механізм запроваджено законодавцем із метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Виконання судового рішення - це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, оскільки боржником не виконанні судові рішення, які набрали законної сили, у разі повернення виконавчого листа виконавець позбавлений права ухвалити рішення про зняття арешту з майна боржника, суд дійшов висновку, що у діях посадових осіб не має порушень норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олена Предоляк