УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 201/11183/23

провадження № 61-9873св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу відзиву за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4 , про встановлення фату проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 жовтня 2011 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеного будинку;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частки вартості зазначеного автомобілю у розміні 227 258, 79 грн.

Також, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 листопада 2010 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 2 384 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 149 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобілю «Nissan Pogue», держаний номер НОМЕР_3 у розміні 340 000,00 грн та зниклих з сейфа грошей у розмірі: 7 500,00 доларів США та 20 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 11 березня 2024 року, возов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію, що становить 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу 227 258,78 грн.

Припинено частку ОСОБА_3 на 1/2 частку спірного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаних квартир.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку спірних квартир.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_6, земельну ділянку НОМЕР_5, кадастровий номер :02:026:0047, та земельну ділянку НОМЕР_5 , кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року змінено, викладено його резолютивну частину в редакції цієї постанови:

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить 1/2 частки вартості вказаного транспортного засобу 227 258,79 грн.

Припинено частку ОСОБА_2 на 1/2 частку вказаного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_5 , кадастровий номер :02:026:0047, та земельну ділянку НОМЕР_5, кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року залишено без задоволення, вказане рішення залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року задоволено.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Нестеченка Д. С., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою, витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/11183/23.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 .

У жовтні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

У березні 2025 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Нестеченка Д. С., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року, у якому (відзиві) міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву, направленого засобами поштового зв`язку 11 лютого 2025 роуку.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що копію ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження від 01 серпня 2025 року у вказаній справі отримано його представником, за окремо поданим запитом, 25 січня 2025 року шляхом доставлення до електронного кабінету.

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, підстав для задоволення клопотання про поновлення строку немає, оскільки, у наведеному випадку, строк встановлений судом, а не законом.

Водночас, зазначені у клопотанні причини пропуску строку для подання відзиву Верховний Суд вважає поважними, тому наявні підстави для продовження Судом процесуального строку для подання відзиву ОСОБА_1 на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Нестеченка Д. С., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Керуючись статтями 126, 127, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу відзиву відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк на подачу відзиву на касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Нестеченка Дмитра Сергійовича, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян