Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Зайцева А. Ю.
справа № 369/7441/24
провадження № 61-964св25
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Ойл» (далі - ТОВ «Софія Ойл», Товариство), Акціонерного товариства «Юнекс Банк» (далі - АТ «Юнекс Банк») про визнання недійсним договору фінансового лізингу.
ОСОБА_1 вважає, що набуття боржником нових зобов`язань за цією угодою, купівля люксової автівки і одночасне невиконання указаного вище судового рішення, за яким ТОВ «Софія Ойл» має виплатити їй 89 350,71 доларів США та судові витрати, порушує її права як кредитора (стягувача), чиє право вимоги настало раніше.
Зазначає, що такі дії ТОВ «Софія Ойл» свідчать про небажання виконувати судове рішення та суперечать публічному порядку.
Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 0.119.0723.ЮО_Л від 27 липня 2023 року, укладений між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Софія Ойл».
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Софія Ойл» про закриття провадження у справі відмовлено.
Клопотання ОСОБА_1 , подане представником - адвокатом Павловою Н. Є., про закриття провадження внаслідок усунення відповідачем ТОВ «Софія Ойл» порушеного права позивача задоволено.
Провадження у цивільній справі № 369/7441/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Софія Ойл», АТ «Юнекс Банк» про визнання недійсним договору фінансового лізингу закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.
Стягнуто з ТОВ «Софія Ойл» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правову допомогу у розмірі 60 000 грн.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що указана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому у задоволенні заяви ТОВ «Софія Ойл» про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України слід відмовити.

Разом із тим, оскільки під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції предмет спору перестав існувати внаслідок погашення ТОВ «Софія Ойл» стягнутого рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року у справі № 369/15888/21 боргу, а представником позивача подано заяву про закриття провадження у справі саме з підстав відсутності предмета спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Водночас, згідно до вимог статті 142 ЦПК України, суд стягнув з ТОВ «Софія Ойл» на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правову допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Софія Ойл» задоволено частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірний договір фінансового лізингу № 0.119.0723.ЮО_Л від 27 липня 2023 року не є неукладеним та не був визнаний недійсним, тому відсутні правові підстави вважати, що в цій справі відсутній предмет спору. При таких обставинах, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України та стягнення у зв`язку з цим з ТОВ «Софія Ойл» на користь позивачки понесених нею судових витрат.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 02 квітня 2025 рокукасаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Павлова Надія Євгеніївна, задовольнив.

Постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року скасував.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2024 року залишив в силі.

Не можу погодитись з рішенням колегії суддів Верховного Суду щодо юрисдикції цього спору цивільному суду.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Предмету спору у цій справі є визнання недійсним правочину (договору фінансового лізингу укладеного між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «Софія Ойл»), тобто двома юридичними особами, а тому така справа в силу прямої вказівки закону відноситься до господарської юрисдикції.

Погоджуючись із судом першої інстанції про закриття провадження у справі з інших підстав (відсутність предмета спору), колегія суддів Верховного Суду залишила поза увагою, що визначення юрисдикції спору передує вирішенню справи по суті чи інших процесуальних питань за правилами цивільного судочинства. Встановивши, що справа не підлягає розгляду цивільним судом суд закриває провадження у ній.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі підлягала зміні в частині мотивів закриття, оскільки дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Суддя А. Ю. Зайцев