Справа № 296/6695/23
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Дальянської В.Ю.

представника заявника ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Баб`яка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відстрочення виконання судового рішення

ВСТАНОВИВ:

24.12.2024 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 11.06.2024 року по справі №296/6695/23 строком на один рік.

Заява обґрунтована тим, що існують об`єктивні надзвичайні обставини, які роблять неможливим виконання судових рішень.

Ухвалою суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

До суду подано письмове заперечення ОСОБА_5 на заяву про відстрочення виконання судового рішення. В ньому ОСОБА_6 зазначає, що заперечує проти задоволення вказаної заяви, оскільки територія Житомирської області не відноситься до територій, на яких ведуться бойові дії; «графік повітряних тривог» не є доказом нанесення психологічної шкоди її онуці; «рішення суду від 22.10.2024 р. не відповідає нормам закону». ОСОБА_6 також зазначила, що «бажає виконувати рішення, яке буде справедливе по відношенню до неї». Будь-яких письмових доказів ОСОБА_7 суду не подано.

Представник заявників у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відстрочення виконання судових рішень підтримала та просила її задоволити.

ОСОБА_6 в судовому засіданні просила заяву залишити без задоволення.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради заяву про відстрочення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 22.10.2024 року у справі № 296/6695/23 просив задоволити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного Кодексу України Держава забезпечує охорону прав матері та батька та пріоритет сімейного виховання дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина незалежно від її віку, її життя і здоров`я, а також безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно статті 27 Конституції України обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань, в тому числі під час воєнного стану.

У статті 33 Конституції України гарантовано кожному громадянину України свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 257 СК України не встановлює для баби малолітньої дитини прав та обов`язків особи, яка відповідає за життя та здоров`я дитини за законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як передбачено ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Разом з тим, пунктом 10 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 №14 визначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами.

У пункті 100 рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» та у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України» зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати збереження зв`язків дитини із сім`єю та забезпечення розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 та бабою малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сім`я ОСОБА_9 , яка складається з дитини ОСОБА_8 та її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та сім`я ОСОБА_2 проживають окремо.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.01.2024 № 7 затверджено висновок щодо визначення ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_10 , 2019 року народження, а саме: виконком міської ради вважає, що визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_10 суперечить інтересам малолітньої дитини та є можливим лише після налагодження міжособистих стосунків між бабою та батьками дитини.

Рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 11.06.2024 зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою внучкою ОСОБА_10 , 2019 року народження, шляхом визначення способу участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_10 , встановивши зустрічі кожної першої та третьої неділі місяця з 11:00 год до 14:00 год. за участю матері або батька дитини, або обох батьків, за адресою місця проживання АДРЕСА_1 , або на нейтральній території у місті Житомирі в місцях, які відповідають віковій категорії дитини, з можливістю зміни графіку зустрічей за домовленістю сторін та стану здоров`я дитини. Стягнути з ОСОБА_4 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в сумі 536,80 гр. з кожного.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2024 року у резолютивній частині рішення Корольовського райсуду м.Житомира від 11.06.2024 року спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні із малолітньою внучкою ОСОБА_10 , 2019 року народження, змінено та визначено наступним чином:«Встановити ОСОБА_2 зустріч кожної першої та третьої неділі місяця із 12:00 години до 14:00 години за участю матері ОСОБА_3 або батька дитини ОСОБА_4 , або обох батьків, на нейтральній території у місті Житомирі у місцях, які відповідають віковій категорії дитини, з можливістю зміни графіку зустрічей за домовленістю сторін та стану здоров`я дитини.У решті рішення суду залишити без змін».

Постановою Верховного суду від 19.02.2025 Постанову Житомирського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року залишено без змін.

Вказані судові рішення набрали законної сили 22.10.2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2024 року заявники направили ОСОБА_11 листи з пропозицією добровільного виконання судових рішень по цій справі з 17.11.2024 року, що підтверджується копіями цих заяв, описом цінного листа від 08.11.2024 року та накладною Укрпошти від 08.11.2024 року.( том 4, а.с. 187-188 ).

08.11.2024 року заявники звернулися до Служби у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про захист прав та інтересів малолітньої ОСОБА_8 шляхом присутності працівника Служби під час зустрічей дитини із ОСОБА_2 в порядку виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 22.10.2024 року (том 4, а.с. 189).

13.11.2024 року ОСОБА_6 була повідомлена про час та місце її зустрічі з дитиною з 17.11.2024 року електронним листом від 12.11.2024 року адвоката Гербеда К.О. від імені ОСОБА_3 ( том 4, а.с. 190).

Заявники стверджують, що в порядку добровільного виконання ними судових рішень по цій справі з 17 листопада 2024 року вони забезпечили перебування їх дитини ОСОБА_8 з 12-ї години у перший та третій понеділок місяця в приміщенні розважального центру «Острів розваг» в ТРЦ «Глобал» по вул.Київській, 77 в місті Житомирі в присутності матері дитини, обох батьків, їх представників та представника Служби у справах дітей Житомирської міської ради.

Однак ОСОБА_6 на вказані зустрічі з онукою ОСОБА_12 не з' явилась, про що складені відповідні акти від 17.11.2024 року, від 01.12.2024 року, від 15.12.2024 року з додатками фотографій та чеків на оплату розважальних атракціонів ( том 4, а.с. 191-196, 198).

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2024 року заявник ОСОБА_3 звернулась за медичною допомогою до невролога приватної клініки «Медібор» в місті Житомирі із скаргами на свій стан здоров`я. Згідно Висновку вказаного лікаря від 17.12.2024 року заявниці було призначено лікування на вісім місяців, що підтверджується вказаним висновком та рецептом лікаря, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні.

Заявники стверджують, що з метою збереження життя та здоров`я дитини, для забезпечення проживання дитини в умовах небезпечних для її життя та здоров`я, а також

з урахуванням стану здоров`я матері дитини- ОСОБА_3 , яка потребує довготривалого лікування в спокійних умовах без повітряних тривог, вони 17.12.2024 року дійшли висновку про необхідність термінового виїзду ОСОБА_3 з дитиною Альбіною за межі Житомирської області та в подальшому за кордон.

Придбані 17.12.2024 року о 19 год. 41 хв. два посадочних документа, які є підставою для проїзду у потягу 113 ОБ з відправленням 25.12.2024 року з Києва-Пасажирського до Львова , оформлені для проїзду без звернення в касу на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Судом визнається загальновідомим запровадження воєнного стану на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 , який в подальшому продовжено до 09.05.2025 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. N 368 «Про затвердження Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями» перебування країни у воєнному стані належить до надзвичайної ситуації державного рівня.

Суд визнає загальновідомим, що протягом листопада 2024 року та грудня 2024 року повітряні тривоги в Житомирській області лунали фактично кожну ніч та в цей час працювали засоби ППО з відповідними наслідками, що підтверджується електронною історією повітряних тривог, опублікованих на сайті «zaval. Me» .

Заявники стверджують, що вони та їх малолітня дитина ОСОБА_12 під час нічних повітряних тривог не можуть спати, ховаються між стінами будинку, що вкрай негативно впливає на психологічний та фізичний стан дитини. Таким чином, малолітня ОСОБА_12 тривалий час проживає в умовах небезпечних для її життя та здоров`я, а тому потребує відповідного захисту.

За вищевказаних обставин відсутність в місті Житомирі з 25.12.2024 року дитини ОСОБА_8 та її матері ОСОБА_3 унеможливлюють виконання судових рішень по цій справі про здійснення зустрічі ОСОБА_2 з онукою в місті Житомирі.

Суд бере до уваги , що заявники протягом листопада 2024 року та грудня 2024 року здійснили достатні дії для організації процесу виконання судових рішень по цій справі.

Вирішуючи питання дотримання балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, суд приймає до уваги, що відповідно до повідомлення органу опіки і піклування виконкому Житомирської міської ради, ОСОБА_6 з питання спілкування з дитиною протягом жовтня- грудня 2024 року до них не зверталась і на зустрічі з онукою не з`являлась.

За таких обставин пріоритетом для суду є захист життя, здоров`я та інтересів малолітньої дитини.

Суд визнає загальновідомими фактами воєнний стан на всій території України, збройну агресію російської федерації проти України, що є надзвичайною подією та винятковим випадком, що в сукупності обумовлює об`єктивні ускладнення для виконання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 рішення суду першої інстанції від 11.06.2024 року та постанови апеляційного суду від 22.10.2024 року у цій справі № 296/6695/23, а фізична відсутність дитини ОСОБА_8 та її матері ОСОБА_3 в місті Житомирі з 25.12.2024 року унеможливлює особисті зустрічі з ними ОСОБА_2 , а отже виконання рішення матір`ю та батьком дитини є об`єктивно утрудненим та неможливим.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим задля забезпечення безпеки малолітньої дитини ОСОБА_8 , збереження її життя та здоров`я та її сталого повсякденного ритму життя, враховуючи військову агресію російської федерації проти України та перебування України у воєнному стані, з урахуванням призначеного неврологом довготривалого лікування матері дитини та виїздом 25.12.2024 року заявниці з дитиною за межі Житомирської області задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 22.10.2024 року у справі № 296/6695/23, строком на один рік.

Керуючись ст. ст. 1-16, 81, 259, 260, 261, 263, 352-354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відстрочення виконання судового рішення.

Відстрочити виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11.06.2024 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 22.10.2024 року у справі № 296/6695/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою внучкою ОСОБА_10 , 2019 року народження, на строк один рік з дня ухвалення такого рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.04.2025.

Суддя Ю. І. Драч