Справа № 455/1856/24
Провадження № 2/455/132/2025
УХВАЛА

03 квітня 2025 р. м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кушніра А.В.,

секретар судового засідання Борковська Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні комунальною власністю,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді від 11.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

03.03.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мазур В.В. подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просить суд зупинити провадження у справі до завершення військового стану в Україні, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_1 з 16.08.2024 по теперішній час перебуває у складі ЗСУ у військовій частині НОМЕР_1 і здійснює захист Батьківщини в зоні бойових дій.

В підготовче судове засідання представник позивача Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі розглядати без представника позивача, у задоволенні клопотання відмовити, у зв`язку із відсутністю підстав. В обґрунтування заперечень щодо клопотання зазначає, що стороною відповідача адвокатом Мазур В.В. заявлено клопотання про зупинення провадження та долучено до матеріалів справи відповідь з військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2025 №08/3140-25. Звертає увагу, що у даній довідці зазначено про те, що сержант ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України 16 серпня 2024 року та проходить військову службу по теперішній час, проте жодної інформації про те, що ОСОБА_1 залучений до бойових дій чи здійснення заходів з національної безпеки та оборони не зазначено. Прецедентна практика Верховного суду України вимагає надання таких доказів, а самі по собі довідки про перебування сторони на службі у складі ЗСУ не є достатніми доказами для зупинення провадження.

Представник відповідача адвокат Мазур В.В. в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання, в якому просить суд клопотання про зупинення провадження у справі розглядати у відсутності сторони відповідача.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Вирішуючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд виходить із такого.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи (постанова Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 174/760/21).

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення зокрема в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19 , тощо.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, і такий триває і на час розгляду даного клопотання.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Статтею 12 цього ж Закону передбачено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні (ст. 2, 6 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається припинення у взаємодії із Збройними Силами України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України, у тому числі шляхом безпосереднього ведення бойових дій; участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту та відсічі збройній агресії проти України шляхом безпосереднього ведення бойових дій.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із наданої представником відповідача копії довідки №08/764 від 26.02.2025 (а.с.94), відповідач ОСОБА_1 (майстер сержант) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) Державної прикордонної служби України з 16.08.2024 по теперішній час.

Також згідно наданого на адвокатський запит листа НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України №08/3140-25-Вих. від 11.03.2025 (а.с.116), відомо, що майстер сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зарахований до списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України 16 серпня 2024 та проходить військову службу по теперішній час.

При цьому суд акцентує вагу на тому, що військова частина НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 прикордонний загін) має місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій №376 від 28.02.2025, територія Донецької області, в тому числі Краматорський район, відноситься до територій, на яких ведуться активні бойові дії, територія Краматорської міської територіальної громади входить до переліку територій можливих бойових дій з 24.02.2022.

Указом Президента України №630/2022 від 7 вересня 2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України відзначений почесною відзнакою «За мужність та відвагу».

З огляду на наведене, беручи до уваги визначені законом завдання, які покладаються на Державну прикордонну службу України, та оцінюючи надані представником відповідача докази щодо проходження відповідачем військової служби у військовій частині НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 прикордонний загін), суд вважає такі достатніми для висновку про перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, як того вимагає п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Таким чином, з огляду на висловлену в підготовчому засіданні представником відповідача позицію відповідача надавати особисто пояснення у справі, зважаючи на те, що розгляд справи без його участі призведе до порушення його прав та інтересів, з метою недопущення порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, як це передбачено ч.1 п.2 ст. 251 ЦПК України.

При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, позивач чи відповідач не позбавлені права ініціювати питання про поновлення провадження шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Щодо вимог клопотання про зупинення провадження у справі до завершення військового стану в Україні, то в цій частині слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, конструкція п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Водночас, суд також враховує, що положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Сторона у справі може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Норма п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене, зупинення провадження у цивільній справі до закінчення воєнного стану не відповідає, як завданню цивільного судочинства, так і змісту та меті п. 2 ч. 1ст. 251 ЦПК України, а також суперечить ч. 2ст. 64 Конституції України, відповідно до якої право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Подібна за змістом позиція висловлена також у постановах Верховного Суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21, від 31.05.2023 у справі № 160/1543/21, від 25.04.2024 у справі № 852/2а-1/24.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає зупиненню саме на період перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, у зв`язку із чим клопотання представника відповідача підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.247,251,253,258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мазур В.В. про зупинення провадження у справі задовольнити частково.

Зупинити провадження у справі за позовом Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні комунальною власністю - до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03.04.2025року.

Суддя А.В.Кушнір