31.03.2025 Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/2463/25
Провадження № 6/644/73/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Зайцевої М.С.,

за участю секретаря судового засідання Селіхової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярової Єлизавети Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, боржник: фізична особа підприємець ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярова Є.В. звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених вимогою № Ф-164У виданою 25.07.2024 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості по сплаті недоїмки зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 1447,98 грн.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 75936538 з виконання вимоги № Ф-164У виданої 25.07.2024 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості по сплаті недоїмки зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 1447,98 грн. Постановою від 02.09.2024 року відкрито виконавче провадження, рішення на теперішній час боржником не виконано, декларацію не надано будь - яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. 02.09.2024 року винесено постанову про арешт коштів боржника в розмірі 1895,78 грн. та направлено до банківських установ, 04.09.2024 року винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все рухоме та нерухоме майно боржника, внесені відомості до відповідних реєстрів. В ході проведення виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадження виконавцем направлялися електронні запити до ДФС України щодо зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах, до ПФУ щодо отримання боржником доходів та пенсії. Згідно відповіді ДФС фізичну особу - підприємця знято з обліку у контролюючих органах, згідно відповіді ПФУ особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу. Згідно відповіді МВС транспортні засоби, які належать на праві власності боржнику не виявлені. З 02.09.2024 року по 18.03.2025 року боржник не перетинала державний кордон відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України. 18.03.2025 року на адресу відділу надійшло звернення стягувача про невиконання боржником рішення тривалий час, що свідчить про ухилення від виконання, просить звернутися до суду з даним поданням.

Державний виконавець у поданні просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити подання.

Стягувач Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області через систему Електронний суд надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника управління пенсійного фонду за наявними документами в матеріалах справи.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, беручи до уваги, що учасники справи належним чином та своєчасно сповіщені про дату, час і місце розгляду подання, враховуючи строки розгляду подання, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали подання, суд прийшов до наступного.

Постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яровою Є.В. від 02.09.2024 року відкрито виконавче провадження № 75936538 про примусове виконання вимоги № Ф-164У, видане 25.07.2024 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області заборгованості по сплаті недоїмки зі страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 1447,98 грн.

Постановою державного виконавця від 02.09.2024 року у ВП № 75936538 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 04.09.2024 року накладено арешт на майно боржника у ВП № 75936538, відповідні відомості внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно відповіді на запит № 224061940 від 02.09.2024 до Державної фіскальної служби України, фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно відповіді на запит № 224062724 від 02.09.2024 року до Державної податкової служби України дані про доходи боржника відсутні.

Відповідь на запит № 224061939 від 02.09.2024 МВС України свідчить про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Державним виконавцем складено виклик на адресу ОСОБА_1 про необхідність з`явитися до виконавця 12.09.2024 року о 14:00 год. із зобов`язанням надати відомості згідно викладеного переліку.

Положеннями ст. 33 Конституції України гарантовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Нереагування боржника на виклики державного виконавця не може судом трактуватися як цілеспрямоване ухилення боржника від виконання рішення органу, що підлягає примусовому виконанню та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду.

Крім того, суду не надано доказів, які б підтверджували направлення копію постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та письмового виклику державного виконавця, що ставить під сумнів обізнаність боржника про наявність невиконаних зобов`язань.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження обставин того, що боржник ОСОБА_1 умисно ухиляється від виконання зобов`язань за рішення органу, що підлягає примусовому виконанню, в матеріалах справи відсутні.

Зі змісту вимог ст.441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України», вбачається, що право боржника на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення органу, що підлягає примусовому виконанню.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення органу, що підлягає примусовому виконанню, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення органу, що підлягає примусовому виконанню, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення органу, що підлягає примусовому виконанню.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права унормовано, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вказані вище обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З аналізу наведених вище норм закону, вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на останнього за рішенням органу, що підлягає примусовому виконанню, та доведення перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд не вбачає, позаяк не доведено факт її ухилення від виконання зобов`язання, а наявність в боржника самих лише зобов`язань, визначених вимогою стягувача, не дає підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Відтак, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення органу, що підлягає примусовому виконанню, та її намір вибути за межі України з метою невиконання рішення Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області, а тому суд доходить висновку, що зазначене подання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 259, 260, 353, 441 ЦПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ярової Єлизавети Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач: Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області, боржник: фізична особа підприємець ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 07.04.2025 року

Головуючий: