Номер провадження: 22-ц/813/4075/25
Справа № 509/234/22
Головуючий у першій інстанції Панасенко Є.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Івуса Павла Вікторовича, представника ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року про призначення експертизи, постановленого під головуванням судді Панасенка Є.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

14.01.2022 року представник позивача подав до суду заяву про призначення судово-будівельної технічної експертизи та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року призначена по справі № 509/234/22 судова будівельно-технічна експертиза та судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Чорній Ю.П.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

25.09.2024 року представник позивача Лях І.Д. подав до суду клопотання про призначення у справі незалежної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року клопотання представника позивача Лях І.Д. задоволено.

Призначена по справі № 509/234/22 судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експерту Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлені питання:

1) чи відповідає здійснюване відповідачем ОСОБА_1 будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:2762 за адресою: АДРЕСА_1 , отриманому проекту, будівельним нормам та правилам?

2) чи відповідає відстань цього будівництва (забудови) від межі суміжної земельної ділянки позивача ОСОБА_2 , кадастровий номер: :02:005:3022 за адресою: АДРЕСА_1 , будівельним нормам?

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 , роз`яснено йому положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Зобов`язано позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи - земельної ділянки :02:005:2762 за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній, та земельної ділянки з кадастровим номером: :02:005:3022 за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній.

Провадження в справі зупинено до проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду про призначення експертизи, адвокат Івус П.В., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду в частині призначення судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи та зобов`язання відповідача ОСОБА_1 забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи - земельної ділянки :02:005:2762, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не прийняв до уваги доводи представника відповідача, які були заявлені у клопотанні про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України.

Також апелянт зазначив, що зобов`язання ухвалою суду відповідача забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи виконати неможливо, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі.

Також апелянт вважає, що у разі проведення експертизи без участі відповідача будуть порушені його права, що в подальшому ускладнить розгляд справи та буде витрачений додатковий час, а у разі не згоди з висновками експертизи буде подана апеляційна скарга, що, у свою чергу, приведе до витрачання додаткових грошей.

Ухвала суду оскаржується лише в частині призначення експертизи, в інший частині ухвала не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Лях І.Д., представник ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу в оскаржуваній частині залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування ухвали суду, яка постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання, призначене на 01 квітня 2025 року учасники справине з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 132, 135-136).

Від адвоката Івуса П.В., представника ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що його викликали до ТЦК та СП (а.с. 141).

Колегія суддів залишає вказане клопотання без задоволення, з наступних підстав.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Як вбачається з клопотання, адвокат Івус П.В., як на підставу відкладеннярозгляду справи посилався на те, що його викликали до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не надав належних доказів, які б давали суду підстави для відкладення розгляду справи.

Також колегія суддів звертає увагу, що з клопотаннями про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відповідно до ст. 212 ЦПК України ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Івус П.В. не зверталися.

Згідно зі ст.ст. 13, 43 ЦПК України, особа, яка бере участь у розгляді справи, розпоряджається своїми правами на власний розсуд, в тому числі й правом безпосередньої участі у справі.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що у січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якій просив усунути порушення прав ОСОБА_2 як власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок перемістити самовільно побудовану будівлю на відстань не менше 1 метра від найбільш виступаючої частини будівлі до межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 із забезпеченням виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівлі на територію суміжної земельної ділянки ОСОБА_2

14.01.2022 року представник позивача подав до суду заяву про призначення судово-будівельної технічної експертизи та земельно-технічної експертизи, в якій просив призначити проведення експертиз судовому експерту Чорній Ю.П., при цьому залучити до участі в проведенні судової земельно-технічної експертизи інженера геодезиста ОСОБА_3 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року клопотання задоволено частково. Призначено по справі № 509/234/22 судову будівельно-технічну експертизу та судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Чорній Ю.П.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

25.09.2024 року представник позивача Лях І.Д. подав до суду клопотання про призначення у справі незалежної судової будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне питання: чи відповідає здійснюване відповідачем ОСОБА_1 будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:2762 за адресою: АДРЕСА_1 , отриманому проекту, будівельним нормам та правилам, та чи відповідає відстань цього будівництва (забудови) від межі суміжної земельної ділянки позивача ОСОБА_2 , кадастровий номер: :02:005:3022 за адресою: АДРЕСА_1 , будівельним нормам? Якщо не відповідає, визначити які відступу від проекту, норм та правил допущені при будівництві. Експертизу пропонував доручити незалежному судовому експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, або на вибір суду.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в матеріалах справи є висновок експерта №30/1/2021 від 06.12.2021 року будівельно-технічного експертного дослідження, складеного до подання позову. Позовні вимоги ґрунтуються в т. ч. на висновках вказаного експертного дослідження. Однак, враховуючи те, що сторона відповідача до цього часу не висловлює свою позицію стосовно згоди або незгоди з висновками експерта, просив призначити незалежну судову будівельно-технічну експертизу.

Призначаючи у справі судову будівельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив із того, що суд повинен сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними своїх прав, для забезпечення подання сторонами доказів на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення та враховуючи, що для цього необхідні спеціальні знання, суд визнав за необхідне призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Положеннями частини п`ятої статті 104 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з нормами ст.ст. 102, 106 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК України, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII («Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року N 144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Суд першої інстанції, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання представника позивача адвоката Лях І.Д., оскільки для з`ясування обставин справи необхідні спеціальні знання, у справі необхідно призначити судову будівельно-технічну експертизу для з`ясування обставин щодо користування спірною земельною ділянкою.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги адвоката Івуса П.В., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не прийняв до уваги доводи представника відповідача, які були заявлені у клопотанні про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України, а також, що зобов`язавши ухвалою суду відповідача забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи виконати неможливо, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки для зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суду необхідно надати докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань, що ОСОБА_1 зроблено не було.

Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Івуса Павла Вікторовича, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 07 квітня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда