Справа № 462/552/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Палюх Н.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЕРША» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у порядку суброгації,

в с т а н о в и в :

Позивач 23.01.2025 звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 22697,70 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2024 у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області по вул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Nissan NP300» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Винуватцем даної ДТП визнано відповідача. Автомобіль «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 був застрахований ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО класичне» №-1000866 від 01.02.2024, страхувальник - ТОВ «АМІКУМ ФАРМА», строк дії з 04.02.2024 по 03.02.2025, страхова сума 510 000,00 грн, франшиза по ДТП 0,5%. Відповідно до рахунку на оплату № від 09.08.2024, складеного ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Kangoo» становить 50129,90 грн. Позивачем було складено розрахунок суми страхового відшкодування та затверджено страховий акт на суму 47579,90 грн. Окрім цього, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Перша» на підставі Полісу №ЕР/217709450 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 160000,00 грн, франшиза 0,00 грн. 24.10.2024 позивачем направлено ПрАТ «СК «Перша» заяву на виплату страхового відшкодування у порядку суброгації на суму 47579,90 грн. ПрАТ «СК «Перша» здійснено розрахунок коефіцієнта фізичного зносу для автомобіля «Renault Kangoo», значення якого дорівнює 0,56. Відтак, ПрАТ «СК «Перша» виплачене на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 24882,20 (вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу). Оскільки компенсованої позивачу страховиком відповідача ПрАТ «СК «Перша» суми страхового відшкодування за договором ОСЦПВВНТЗ недостатньо для повного відшкодування фактичного розміру завданої шкоди, в межах якої позивач набув право зворотної вимоги, то решта шкоди, яка становить 22697,70 грн повинна бути відшкодована особою, яка її завдала, в загальному порядку. За наведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

05.02.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПрАТ «СК «Перша», у яких зазначає, що на момент скоєння ДТП пошкоджений автомобіль «Renault Kangoo» застрахований за договором добровільного страхування, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 47579,90 грн. Розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено позивачем на підставі рахунку № від 09.08.2024 за вирахуванням франшизи. При визначенні розміру вартості відновлювального ремонту до вартості запасних частин має застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку вартість запчастин (запасних частин) 27808,40 грн, вартість робіт 12646,50 грн. При здійсненні розрахунку розміру страхового відшкодування не враховано вартість товару «трава поклеїти» вартістю 7125, 00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить: 12646,50 + 27808,40*(1-0,56) = 24882,20 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «Перша» виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, що не заперечується позивачем.

10.03.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, водія автомобіля марки «Nissan NP300» застрахована ТОВ «Магістраль Інжиніринг», як орендаря, в ПрАТ «СК «Перша». Також з метою додаткового убезпечення з ПрАТ «СК «Перша» укладено Договір №ЕР960757 від 03.11.2023 добровільного комплексного страхування відповідальності власника наземного транспортного засобу за програмою «Максимальний захист» страхова сума 300 000,00 грн. Зазначає, що не погоджується з розрахунком ПрАТ «СК «Перша». Так, згідно Рахунку на оплату № від 09.08.2024 вартість запасних частин та робіт складає 43004,90 плюс вартість поклейки декору (трави) складає 7125,00 грн. Разом 50129,90 грн, франшиза 2550,00 грн, знос на запасні частини та роботи з матеріалами, коефіцієнт (1-0,56) мав би становити: 43004,90*0,44=18922,16 грн. Відтак, страхове відшкодування мало б становити: 43004,90-18922,16+7125,00=31207,74 грн. Окрім цього, пошкоджені запчастини застрахованого в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» транспортного засобу «Renault Kangoo», які були замінені на нові (фара, підфарник, бампер та інше), мають певну цінність, хоча й більше не може використовуватись за призначенням. Таким чином, ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА», оскільки до нього в рамках ст.ст. 512, 514 ЦК України, від потерпілого перейшли усі права і обов`язки щодо відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди, страховик зобов`язаний також передати в його розпорядження усі пошкоджені складники транспортного засобу «Renault Kangoo», які були замінені під час відновлювального ремонту. Оскільки замінені запасні частини транспортного засобу «Renault Kangoo» ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» йому не передано, та не зазначило можливість такої передачі у випадку сплати ним грошових коштів, то позов ним заперечується. Також зазначає про невідповідність пошкоджень завданих ДТП з його вини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, заяві учасника ДТП ОСОБА_2 , акті огляду транспортного засобу №200541 та Рахунку на проведення ремонтних робіт, зокрема нанесення декору (трава), пошкодження капоту, які призвели до його повного пофарбування. За наведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.03.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що не погоджується з розрахунками відповідача, оскільки згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу застосовується виключно до запасних частин, а не матеріалів чи тим більше до робіт. Відповідач помилково застосовує у своїх розрахунках коефіцієнт фізичного зносу до робіт. Просить позов задовольнити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 17.06.2024 о 19.00 год на вул. Шевченка, 111 у с.Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом «Nissan NP300» номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, здаючи назад, не переконався у безпеці руху і скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова №462/5417/24 від 09.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП. Дана постанова суду набрала законної сили.

У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеним також стверджується, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини ОСОБА_1 , який порушив п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та що автомобіль «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 у цій дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений.

Згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО класичне» №-1000866 від 01.02.2024, власником якого є ТзОВ «Амікум Фарма», застрахований у ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

18.06.2024 ОСОБА_2 звернувсь до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою-повідомленням №200451 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування.

Згідно з актом огляду транспортного засобу «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 від 18.06.2024, на такому наявні пошкодження.

Відповідно до рахунку на оплату № від 09.08.2024, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість виконаних робіт та складових частин автомобіля «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 становить 50129,90 грн.

Відповідно до страхового акту №200451/1/2024 від 14.08.2024, розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 47579,90 грн.

Згідно з платіжною інструкцією №15764 від 14.08.2024, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило ФОП ОСОБА_3 47579,90 грн, призначення платежу: страхове відшкодування згідно акту №200451/1/2024 від 14.08.2024, «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 , АМІКУМ ФАРМА ТОВ, Без ПДВ.

Окрім цього, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту «Nissan NP300» номерний знак НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЕРША» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №217709450.

24.10.2024 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернулось до ПрАТ «СК «ПЕРША» із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку суброгації на суму 47579,90 грн.

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті №8089 від 05.11.2024 ПрАТ «СК «ПЕРША» сплатило ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 24882,20 грн, призначення платежу: страхова виплата згідно страхового акту №ЦВ28444, без ПДВ, відшкодування за договором №-1000866; страховий акт №200451/1/2024/1.

Таким чином, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо несплаченої різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, що становить 22697,7 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Перехід права вимоги за наведеними нормами права (ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання зобов`язання перед потерпілим; регрес має місце після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Зважаючи на викладене, саме положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» регулюються правовідносини між сторонами у даній справі, так як позивач ПрАТ "СК «Євроінс Україна», виплативши страхове відшкодування потерпілому ТОВ «Амікум Фарма» за договором добровільного страхування, отримало від нього права кредитора до ОСОБА_1 , а тому між сторонами склались правовідносини щодо відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 цього Закону, настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача «Renault Kangoo» номерний знак НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , перевищує суму страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, тому з ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням, що становить 22697,70 грн (47579,90 грн (вартість відновлювального ремонту) 24882,20 грн (страхове відшкодування виплачене страховиком).

Якщо страховик відповідача визначає розмір страхової виплати (страхового відшкодування) меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), то такий розмір може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу його відповідальності.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у Постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на те, що страхове відшкодування мало б становити 31207,74 грн, оскільки розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався із застосуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, згідно з якою коефіцієнт фізичного зносу застосовується виключно до запасних частин, а не матеріалів чи виконаних робіт та повністю спростовується матеріалами справи, а саме: актом огляду транспортного засобу, страховим актом, бюлетнем автотоварознавця, заперечення на які відповідачем не надано та ним не спростовано.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що відповідач не погоджуючись із розміром шкоди, не заявляв клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи.

Щодо покликань відповідача про те, що позивач повинен передати в його розпорядження усі пошкоджені складники транспортного засобу «Renault Kangoo», які були замінені під час відновлювального ремонту, судом не приймаються до уваги, так як суду не надано належних до допустимих доказів того, що відповідач звертався до позивача із заявою передати йому такі запчастини, як і відмови позивача у задоволенні такої заяви.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.76-81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» завдані збитки у розмірі 22697 /двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто сім/ грн 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» 2422,40 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА», адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 102, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЕРША», адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, .

Суддя: