П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів Собослоя Г.Г., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року, ухвалене суддею Шумило Н.Б., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором

встановив:

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 30.07.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №б/н. Мета кредиту для особистих потреб, з лімітом кредитної лінії у розмірі 200 000 грн., процентна ставка 26% річних, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Банк виконав умови договору і в повному обсязі, надавши відповідачу в розпорядження кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання не виконав та допустив утворення заборгованості, яка станом на 20.09.2021 становить 50 400,25 грн.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 30.07.2019 укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 50 400,25 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.07.2019, а також сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3 028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 200 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.07.2019 у розмірі 50 400,25 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 200 грн.

Суд вказав, що банк свої зобов`язання виконав надав кредитні кошти ОСОБА_1 у користування, однак останній порушив свою частину домовленостей та не повернув кредитні кошти у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підтверджується належними доказами, зокрема банківською випискою по рахунку.

Щодо порушення питання пропуску строків, то суд послався на Перехідні положення ЦК України та вказав, що під час дії карантину у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 строки загальної позовної давності не обчислювалися і тому, позивачем не було пропущено строк загальної позовної давності.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи та на порушення норм матеріального та процесуального права.

В своїх доводах зазначає, що надана позивачем копія оферти не містить посилання на номер рахунку, виписку за яким надано позивачем на підтвердження факту наявності між сторонами зобов`язань, крім цього у матеріалах справи відсутні докази акцептування відповідачем даної оферти та не доведено факт укладення самого договору, зокрема не надано графік погашення, розрахунок сукупної вартості, тарифи, тощо.

Вважає, що позивачем не надано доказів, які доводять взаємозв`язок між укладеним договором оферти та договором, щодо якого відступлено право вимоги новому кредитору.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості на підставі якого можна встановити наявність заборгованості.

Крім цього, суд першої інстанції, не врахував, що позивачем не доведено факту звернення до суду в межах строку позовної давності та не заявлено клопотання про поновлення пропущених строків.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631214825 від 30.07.2019, було підписано оферту та паспорт споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу було надано кредит. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень. Процентна ставка 26,00 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень(а.с.5).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується копією виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 30.07.2019 по 21.09.2021(а.с.16-19).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631214825 від 30.07.2019 заборгованість ОСОБА_1 становить 50 400,25 грн(а.с.20).

20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №3, відповідно до п. 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку до договору(а.с.8-12).

Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.

У відповідності до виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 631214825 від 30.07.2019, до боржника ОСОБА_1 на загальну суму заборгованості 50 400,25 грн(а.с.13).

Відповідно до п. 4.2 договору фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти і сплатити Клієнтові Ціну Прав Вимоги в розмірі 12 844 800 грн. 00 коп.

Згідно копії платіжного доручення №559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало АТ «АЛЬФА-БАНК» 12 844 800,00 грн. за право вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021(а.с.15).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ОСОБА_1 оскаржує судове рішення в повному обсязі, однак питання витрат на правничу допомогу не оскаржує, а тому то в силу приписів ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідач зазначає, що надана позивачем копія оферти не містить посилання на номер банківського рахунку, тобто IBAN відповідача, виписку за яким надано позивачем на підтвердження факту наявності між сторонами зобов`язань.

Згідно частини 1 ст. 641 ЦК України Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Тобто, з вищенаведеного слідує, що оферта і не повинна містити номер банківського рахунку відповідача, оскільки така пропозиція містить тільки істотні умови договору і повинна виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Щодо доводів, які стосуються відсутності в матеріалах справи акцептування даної оферти, то акцептуванням в даному випадку є користування кредитними коштами, що слідує з виписки з банківського рахунку відповідача за період з 31.07.2019 по 20.09.2021 включно.

Згідно позиції Верховного Суду висловленої у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі №753/16762/15-ц факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявками на переказ готівки, тощо.

Крім цього, у вищезгаданій постанові колегія суддів касаційного суду виснувала, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

З вищезазначеного слідує, що саме з виписки про рух коштів чітко видно, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти, здійснював поповнення картки та знімав готівку в банкоматі, а тому погодився з усіма істотними умовами Договору, який укладений між ним та банком.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 виснував, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували відсутність обов`язку перед банком сплачувати заборгованість, а тому слід погодитись із доводами суду першої інстанції щодо доведеності позовних вимог в частині наявності кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Щодо договору оферти та права вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 , то апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що договір №631214825 від 30.07.2019 року та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Саме відповідач повинен був спростувати наданий Товариством розрахунок заборгованості, у зв`язку з його неправильністю або невідповідністю умовам укладеного між сторонами договору. Однак відповідач цієї обставини не спростував, як і не спростував інших наданих Товариством доказів отримання кредитних коштів.

Крім цього, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту звернення до суду в межах строку позовної давності та не заявлено клопотання про поновлення пропущених строків.

Однак, клопотання про поновлення пропущених строків не стосується загальної позовної давності встановленої ст. 257 ЦК України у три роки, оскільки в цьому випадку має місце факт пропущено строк чи не пропущено. Законодавством не передбачено поновлення загального строку позовної давності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем не пропущено строк загальної позовної давності, зокрема в силу ч. 12 Перехідних положень ЦК України, якою встановлено, що Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач звернувся до суду із позовом 30.09.2024 та заявив вимоги про стягнення заборгованості за період з 30.07.2019 21.09.2021.

Строки позовної давності у зв`язку із внесеними змінами до ЦК у період з 12.03.2020 по 30.06.2023 не обчислювався, а тому, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків, що позивачем не пропущено строк загальної позовної давності.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру(Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).

Отже, колегія суддів апеляційного суду, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 12, 81, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: