УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 461/9908/23

провадження № 61-3432ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - Заяць Богдани Романівни, на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року,

та касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року,

в справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування з приватної у комунальну власність нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Львівська міська рада звернулася до суду з позовом, в якому просила витребування з приватної у комунальну власність нежитлові підвальні приміщення, загальною площею 24,9 кв. м на АДРЕСА_1 , яке входить до складу об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 з відкриттям нового розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 липня 2024 року поновлено Львівській міській раді строк на звернення до суду з вказаним позовом. В задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено частково, рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено в зв`язку із закінченням строку позовної давності.

У березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - Заяць Б. Р., на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове судове рішення яким позов задовольнити.

Також, у березні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити постанову апеляційного суду в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Вивчивши касаційні скаргі та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарги подані на судове рішення у справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Предметом позову в цій справі є: витребування з приватної у комунальну власність нежитлові підвальні приміщення, із ціною позову, визначеною Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради в касаційній скарзі 506 243,00 грн.

Отже, ціна позову у справі 506 243,00 грн, станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, постанова Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи вказаний довід, заявник посилається на необхідність врегулювання чіткої позиції, коли постає питання про визнання договору оренди з балансоутримувачем фактично недійсним чи неукладеним без заявлення відповідної вимоги.

Водночас, Верховний Суд не приймає до уваги вказаний довід, оскільки апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для витребування спірних нежитлових приміщень в порядку статей 387, 388 Цивільного кодексу України, проте Львівський апеляційний суд відмовив в задоволенні позову в зв`язку із закінченням строку позовної давності.

Касаційна скарга не містить доводів та міркувань щодо необхідності у формуванні єдиної правозастосовчої практики в частині застосування інституту позовної давності.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявники подали касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - Заяць Богдани Романівни, на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року в справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування з приватної у комунальну власність нежитлового приміщення.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року в справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування з приватної у комунальну власність нежитлового приміщення

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян