Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2886/24

Провадження № 2/348/222/25

01 квітня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого - судді Бурдун Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

представника позивача адвоката Голіней Л.Д.,

представника віідповідача - Капущак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, представник позивача- адвокат Голіней Лілія Дмитрівна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Голіней Л.Д., звернулася до суду з позовом до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за життя її брат ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом № 691678 від 10.04.1996 року. Після його смерті померлого було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 10.04.2001 року серії Р1 № 183298, та в подальшому дана земельна ділянка була внесена до публічної кадастрової карти, присвоєно кадастровий номер. Після смерті брата ОСОБА_2 відкрилася спадщина, заведена Спадкова справа № 7790585. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . 27.11.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки державний акт на право власності на землю на ім`я ОСОБА_2 , був виданий після його смерті.

Також позивачем було проведено оцінку об`єкта нерухомості, та вартість земельної ділянки, кадастровий номер :02:005:0111 становить 48366.59 грн.

На підставі наведеного позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0111.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 06.12.2024 було відкрито провадження по справі та в порядку досудової підготовки витребувано від приватного нотаріуса Шушкевич С.М. копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у Івано-Франківському обласному нотаріальному архіві копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 17.02.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач уклала шлюб, у зв`язку з чим її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_5 ». Батько позивача помер в 1996 році, брат помер у 1999 році. Брат за життя отримав право на земельну частку (пай), який успадкувала мати позивача. У 2020 році померла мати позивача, після чого позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено. Ні позивач ні її померла мати не порушили реєстрації. Те що в архіві не знайдено такого рішення, не доводить що його не було. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, тому вважає, що позов підлягає задоволенню.

Представник відповідача Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської областіКапущак О.Р. в судовому засіданні не заперечувала, що позивач має право на цю земельну ділянку, але має сумніви щодо законності видачі державного акту після смерті брата позивача, тому вважає, що позивач має право на земельну ділянку, але на підставі сертифікату, а не державного акту.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України)

Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.5). Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с.6).

19.01.1980 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 (а.с.6).

Брат позивача ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 , де його батьками також зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.37, зворот.)

За життя брат позивача ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії ІУ-НМ № 691678 від 10.04.1996 року (а.с.9).

Брат позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 родичам померлого було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 10.04.2001 року серії Р1 № 183298 на ім`я ОСОБА_2 , та в подальшому дана земельна ділянка була внесена до публічної кадастрової карти, їй присвоєний кадастровий номер :02:005:0111 (а.с.10-16).

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 за законом першої черги стала його мати ОСОБА_3 оскільки померлий за час свого життя належним йому майном на випадок своєї смерті не розпорядився та заповіту не склав.

Згідно із витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 7790585 спадкова справа 41373180 після смерті брата позивача ОСОБА_2 заведена 19.12.2006 року в Надвірнянській районній державній нотаріальній конторі (а.с.17).

Мати позивача та померлого ОСОБА_2 ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 78).

Однак, спадкове право на земельну ділянку (пай), розташовану на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що належала померлому ОСОБА_2 , юридично оформлене не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_6 від 22.01.2020 року (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 згідно ст.1261 ЦК України є спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_3 за законом першої черги, оскільки померла за життя заповіту не склала. Інших спадкоємців, передбачених законом, немає.

27.11.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Шушкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 ,

отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої матері на земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0115 (а.с.54).

Постановою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,5600 га, кадастровий номер :02:005:0111, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки нотаріусом було встановлено, що державний акт на право власності на землю на ім`я брата позивача ОСОБА_2 , був виданий після його смерті (а.с.19, 52).

Як вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ 09-09 № 0142, брату позивача ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) площею 13, 69 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району, на підставі рішення Гаврилівської сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року № 4, згідно запису, вчиненого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №142 (а.с.9).

На підставі рішення 8-ї сесії 3-го демократичного скликання Гаврилівської сільської ради народних депутатів від 14/04-2000 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії РІ №183298, що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0229/1, який підтверджує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,56 га, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10); земельній ділянці присвоєний кадастровий номер № номер :02:005:0111, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-16).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0111 становить 48366.59 грн. (а.с.20-21).

З інформації, наданої архівним відділом Надвірнянської районної військової адміністрації № 13/01-14 від 24.01.2025 вбачається, що в зданих рішеннях восьмої сесії Гаврилівської сільської ради третього демократичного скликання від 14.04.2000 відомість про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 в с. Гаврилівка, урочище «Сиголовка» не знайдено (а.с.59).

В судовому засіданні представник відповідача поставила під сумнів законність видачі після смерті ОСОБА_2 державного акту на ім`я останнього, проте не заперечувала спадкове право позивача на земельну ділянку.

Суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже, судом встановлено, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,56 га, а також сама видача державного акта відбулися після смерті останнього, тому суд приходить до висновку, що у ОСОБА_2 право власності на цю земельну ділянку не виникло, а тому таке не увійшло до складу спадкового майна після його смерті.

Разом з тим, оскільки матеріалами справи встановлено, що брату позивача ОСОБА_2 за життя належало право на земельну частку (пай) площею 13,69 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району, на підставі рішення Гаврилівської сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 року № 4, згідно запису, вчиненого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №142, то таке право увійшло до складу його спадкового майна.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування.

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7у п.п. 10, 11 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим, правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці 15 пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.17 Розділу 10 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зважаючи на те, що державний акт був виданий після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , тобто після втрати ним правоздатності, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначене є підставою для визнання права на земельну ділянку в судовому порядку.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В ст. 16 ЦК України законодавець способами захисту цивільних прав та інтересів судом визначив, зокрема, визнання права.

Згідно з положеннями даної норми суд може захистити цивільне право або інтерес і іншим способом, що встановлений договором або законом, а також може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відтак, за встановлених обставин, враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_2 набув права на земельну частку (пай), яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яку після його смерті успадкувала мати ОСОБА_3 , але юридично не оформила свого спадкового права; тому суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець, набула право на неї і за нею слід визнати в порядку спадкування за законом право на вказану земельну ділянку на підставі сертифікату про право на земельну ділянку, що буде належним та ефективним способом захисту її права.

Керуючись ст.ст.11-13, 78-81, 259,263-268,354,355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 13,69 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), розташовану на території Гаврилівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, що належала померлому ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 09-09 № 0142, виданого на підставі рішення Гаврилівської сільської ради народних депутатів від 15.03.1996 за № 4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Відповідач: Переріслянська сільська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області (місце знаходження: 78420, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Перерісль, вул. Січових Стрільців, 21).

Повний текст рішення складений 07.04.2025.

Суддя Т.А.Бурдун