Справа № 713/3222/24
Провадження №2/713/27/25
РІШЕННЯ

іменем України

26.03.2025 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., представника відповідача адвоката Краснюка Валентина Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 ,

про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «СК «ВУСО» адвокат Філіппенко О.Ю. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У позові вказувала, що ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 02.11.2021 року, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Land Rover RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

21.04.2023 року в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Land Rover RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/11442/23 від 14.06.2023 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1 та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Одеського апеляційного суду від 18.12.2023 року постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 року залишено без змін.

Згідно умов договору добровільного страхування наземного транспорту №-16- 01 від 02.11.2021 року одним із страхових випадків, визначається дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортних засобів внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до п.32.9 Договору страхування в окремих випадках, за домовленістю сторін, розмір страхового відшкодування може бути розраховано на підставі калькуляції акцептованої Страховиком СТО.

Відповідно до рахунку на оплату № від 08.05.2023 року та акту виконаних робіт №311-0104511 від 28.06.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 502996,59 гривень.

На виконання умов договору ПАТ «СК «ВУСО» було здійснено перерахування грошових коштів на рахунок СТО у розмірі 502996,59 гривень.

Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до винної особи на відшкодування суми понесених матеріальних витрат.

Цивільна відповідальність особи, винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована у ПАТ «СК «УСГ» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР 213877145, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 гривень.

Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 06.07.2018 року у справі №924/675/14 вважає, що у даному випадку розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

ПАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПАТ «СК «УСГ» із заявою на виплату страхового відшкодування. 03.01.2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату на користь ПАТ «СК «ВУСО» у розмірі 156800,00 грн у відповідності до умов полісу ЕР 213877145 в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну та за мінусом франшизи (160000,00 грн - 3200,00 грн = 156800,00 грн).

Посилаючись на постанову Верховного Суду України від 13.03.2018 року у справі №910/9396/17 вважає, що оскільки сума понесених збитків у повному обсязі не була сплачена ПАТ «СК «УСГ», то з огляду на приписи ст.1194 ЦК України різниця між сумою страхового відшкодування та сумою фактично завданих збитків у розмірі 346196,59 грн (502996,59 грн (фактичний розмір шкоди) - 156800,00 грн (сума страхового відшкодування відповідно до умов полісу ЕР 213877145) = 346196,59 грн підлягає стягненню з відповідача.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку ПАТ «СК «ВУСО» неодноразово зверталося до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку, втім станом на дату звернення до суду з цією позовною заявою, шкода не була відшкодована відповідачем.

Посилаючись на ст.ст.993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.108 ЗУ «Про страхування» просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «ВУСО» суму завданої шкоди в розмірі 346196,59 грн та витрати з оплати судового збору у розмірі 5192,95 гривень.

У судове засідання представник позивача не з`явилася. До початку судового розгляду справи по суті представник позивача адвокат Філіппенко О.Ю. надіслала через систему «Електронний суд» заяву, просила справу розглядати за відсутності їх представника на підставі наявних у справі матеріалів.

У встановлений судом строк надіслала суду відповідь на відзив на позов, у якій зазначила, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо того, що він на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 . Відповідач, який не перебував у трудових відносинах із позивачем, є особою, яка завдала позивачеві майнової шкоди, і, як наслідок, має нести цивільно-правову відповідальність, встановлену ст.ст.1166, 1192 ЦК України.

Просила позов ПАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, перебуває у складі ЗСУ.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Краснюк В.В. позов не визнав, підтримав наданий з пропуском встановленого судом строку відзив на позов, у якому зазначив, що на час ДТП 21.04.2023 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який належав на праві власності ОСОБА_4 , але перебував в оренді у ФОП ОСОБА_3 з яким він перебував в трудових відносинах.

Тому вважає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем. Посилався на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі №760/28302/18-ц, від 17.01.2024 року у справі №554/4401/22, від 25.11.2022 року у справі №646/3413/19, від 28.10.2022 року у справі №601/278/21, від 18.10.2022 року у справі №592/9529/21, від 10.08.2022 року у справі №635/6868/16-ц, від 05.07.2022 року у справі №511/323/19, від 02.06.2022 року у справі №395/223/21 та від 26.01.2022 року у справі №206/1234/19.

Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Краснюка В.В., про зупинення провадження у справі. Також відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Краснюка В.В., про залучення третіх осіб до участі у справі.

Ухвалою суду від 27.11.2024 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача адвоката Краснюка В.В., про залучення третіх осіб до участі у справі та про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Даною ухвалою також:

задоволено заяву представника відповідача адвоката Краснюка В.В., про виклик свідків. Викликано у судове засідання свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду;

залишено без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Краснюка В.В. від 18.12.2024 року, про витребування доказів;

поновлено представнику відповідача адвокату Краснюку В.В. пропущений з поважних причин строк на подання клопотання про витребування доказів та задоволено його клопотання від 16.01.2025 року про витребування доказів. Витребувано від ФОП ОСОБА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , юридична адреса: м. Чернівці, вул. П. Чубинського, 7/9, належним чином засвідчені копії: трудового договору, укладеного у 2023 році між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 ; наказів про прийняття та звільнення з роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що ухвалу в частині витребування доказів виконати протягом п`яти днів з дня її отримання.

Ухвала суду отримана ОСОБА_3 05.03.2025 року, однак у встановлений судом строк ним не виконана, про причини невиконання суд не повідомлено.

У судове засідання свідки не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Представник відповідача на їх допиті не наполягав.

У судовому засіданні 26.03.2025 року поновлено представникові відповідача адвокату Краснюку В.В. пропущений з поважних причин строк на подання доказів та витребувано за його клопотанням витяг з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацію про ФОП ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши представника відповідача адвоката Краснюка В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ПАТ «СК «ВУСО» задоволенню не підлягає з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог представником позивача адвокатом Філіппенко О.Ю. надано такі докази:

копію виписки з ЄДРПОУ, згідно якої Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» зареєстроване 24.09.2021 року, код 31650052;

копію Статуту ПАТ «СК «ВУСО», затвердженого Загальними зборами акціонерів ПАТ «СК «ВУСО», протокол №2020 від 23.10.2020 року;

копію договору добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 02.11.2021 року, за умовами якого - строк дії з 03.11.2021 року до 02.11.2026 року, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки Land Rover RANGE ROVER EVOQUE, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума 1562632,50 грн, страхувальник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вигодонабувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ТВБВ №10015/0616 ОСОБА_5 ;

копію додаткової угоди №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 02.11.2021 року, укладеної 31.10.2022 року, згідно якої змінено страхову суму до 1800000,00 грн;

копію листа АТ «Державний ощадний банк України» №11/6-16/16522/2023 від 11.05.2023 року, яким ПАТ «ВУСО» повідомлено, що банком було прийнято рішення про перерахування страхового відшкодування орієнтовним розміром 502996,59 грн згідно їх листа №2291557 від 09.05.2023 року по договору страхування №-16-01 від 31.10.2022 року на рахунок СТО, де буде проводитись відновлювальний ремонт автомобіля.

Автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був пошкоджений та належить страхувальнику ОСОБА_2 і виступає забезпеченням по кредитному договору №113.616-19/43 від 03.11.2021 року;

копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 02.11.2021 року, згідно якого власником транспортного засобу марки Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 ;

копію посвідчення водія серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 ;

копію акту (протоколу) огляду ТЗ - Заява на Виплату серії ID №2291557 від 25.01.2023 року, складеного оцінювачем/(спеціалістом ПАТ «СК «ВУСО») Ященко А.О. на підставі заяви на виплату страхового відшкодування ОСОБА_6 , згідно якої здійснено огляд транспортного засобу марки Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ході якого зафіксовано пошкодження транспортного засобу та зазначено, що ремонт транспортного засобу буде проводитись на СТО «Віннер Одеса»;

викопіювання з офіційного сайту Land Rover: https/landrover.od.ua/contact-us, згідно якого - ТОВ «Віннер Одеса» є офіційним сервісним центром Land Rover;

копію рахунку на оплату № від 08.05.2023 року, згідно якого ТОВ «Віннер Одеса» на замовлення ОСОБА_2 виконало ремонт транспортного засобу марки Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 на загальну суму 502996,59 грн;

копію акту виконаних робіт №ЗН-0104511 від 28.06.2023 року, згідно якого ТОВ «Віннер Одеса» на замовлення ОСОБА_6 виконало ремонт транспортного засобу марки Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 на загальну суму 502996,59 грн;

копію страхового акту №2291557-1 від 12.05.2023 року за договором страхування №-16-01 від 31.10.2022 року, згідно якого за страховим випадком, який мав місце 21.04.2023 року о 16.23 год. в м. Одеса з вини ОСОБА_1 , транспортний засіб DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 прийнято рішення про виплату страхування у розмірі 502996,59 грн на користь ТОВ «Віннер Одеса», страхувальник ОСОБА_2 ;

копію платіжної інструкції №20851 від 12.05.2023 року, згідно якої ПАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок ТОВ «Віннер Одеса» 352996,59 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту №2291557-1 від 12.05.2023 року та договору №-16-01/2 від 31.10.2022 року ОСОБА_2 , заява від 25.04.2023 року;

копію платіжної інструкції №21023 від 15.05.2023 року, згідно якої ПАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок ТОВ «Віннер Одеса» 150000,00 грн страхового відшкодування згідно страхового акту №2291557-1 від 12.05.2023 року та договору №-16-01/2 від 31.10.2022 року ОСОБА_2 , заява від 25.04.2023 року;

копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №098850 від 21.04.2023 року, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючий водієм у ФОП ОСОБА_7 , 21.04.2023 року, о 16.24 год., в м. Одеса, Тираспольське шосе, 22/8, керуючи автомобілем «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепом «Kogel SNCC 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив п.10.1, п.13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.124 КУпАП;

копію відповіді НПУ про ДТП, учасниками якої були:

- транспортний засіб марки «Land Rover», модель «Range Rover Evoque», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодження - передня ліва частина, бокова ліва частина, задня ліва частина, власник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , водій - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , страховик - ПАТ «СК «ВУСО»;

- напівпричіп марки «Kogel», модель «SNCC 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 , пошкодження - задня права частина, власник - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації - АДРЕСА_3 , страховик - ПАТ «СК «УСГ»;

- вантажний транспортний засіб марки «DAF», модель «XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 , механічні ушкодження відсутні, власник - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації - АДРЕСА_3 , водій - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , страховик - ПАТ «СК «УСГ».

Правопорушник (винуватець ДТП) - ОСОБА_1 , п.13.1 ПДР України, ст.124 КУпАП, протокол серії ААД №098850;

копію постанови Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/11442/23 від 14.06.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 21.04.2023 року, о 16.24 год., керуючи автомобілем «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Тираспольське шосе, 22/8 у м. Одеса, під час зміни напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався в попутному напрямку в сусідній смузі руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями порушив п.10.1, п.13.1 ПДР України;

копію постанови Одеського апеляційного суду по справі №521/11442/23 від 18.12.2023 року, якою постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2023 року залишено без змін;

витяг з СЦБД МТСБУ, згідно якого - поліс ЕР 213877145 станом на 21.04.2023 року був діючим, ліміт за шкоду життю та здоров`ю - 320000,00 грн, ліміт за шкоду майну - 160000,00 грн, страховик - ПАТ «СК «УСГ», транспортний засіб «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

копію довідки-підтвердження надходження коштів №2833/2024/вих. від 25.04.2024 року, згідно якої - ПАТ «СК «ВУСО» підтвердило, що 03.01.2024 року на р/р компанії надійшло 156800,00 грн від ПАТ «СК «УСГ» згідно регресу №2005726 з призначенням платежу Страх.відшк.ЕР-213877145 від 28.03.23 стр.акт ДКЦВ-29169 в 02.01.24; регрес №2005726 Без ПДВ»;

копію розрахунку страхового відшкодування за договором страхування «КАСКО» -16-01/2 від 31.10.2022 року Land Rover Range Rover Evoque, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно якого - страхова сума 1800000,00 грн, вартість страхового відшкодування - 502996,59 грн, з яких 161405,35 грн - вартість робіт, 323391,23 грн - вартість запчастин, 18200,01 грн - вартість матеріалів фарбування.

На підтвердження заперечень проти позовних вимог представником відповідача адвокатом Краснюком В.В. надано такі докази:

відповідь Головного управління ДПС у Чернівецькій області №16264/6/24-13-12-01-05 від 11.10.2024 року на адвокатський запит адвоката Краснюка В.В., згідно якої - надано інформацію згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, стосовно фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , за період з 01.01.2023 року до 31.03.2024 року станом на 10.10.2024 року. За вказаний період ОСОБА_1 сплачував заробітну плату ОСОБА_3 ;

копію інформації з сайту МТСБУ, згідно якої - поліс №213877180 був діючим на 21.04.2023 року, страхова компанія - ПАТ «СК «УСГ», транспортний засіб - причеп до вантажних автомобілів «Kogel SN», реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

копію інформації з сайту МТСБУ, згідно якої - поліс №213877145 був діючим на 21.04.2023 року, страхова компанія - ПАТ «СК «УСГ», транспортний засіб - «DAF XF 105», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

копію інформації з сайту МТСБУ, згідно якої - поліс №213877145 станом на 24.11.2024 року недіючий (переоформлено іншим договором), страхова компанія - ПАТ «СК «УСГ», транспортний засіб - «DAF XF 105», реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

копію інформації з сайту МТСБУ, згідно якої - поліс №213877180 станом на 24.11.2024 року недіючий (переоформлено іншим договором), страхова компанія - ПАТ «СК «УСГ», транспортний засіб - причеп до вантажних автомобілів «Kogel SN», реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

відповідь ФОП ОСОБА_4 №12 від 11.12.2024 року на адвокатський запит адвоката Краснюка В.В., згідно якої - інформацією про виплачені страхові відшкодування за страховими полісами не володіє. З 02.01.2023 року транспортний засіб DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп спеціалізованого «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 передано в оренду ФОП ОСОБА_3 відповідно до договору оренди транспортного засобу №16 від 02.01.2023 року;

копію договору оренди транспортного засобу №16 від 02.01.2023 року, згідно якого ФОП ОСОБА_4 передала у тимчасове користування ФОП ОСОБА_3 вантажний автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 та причіп «Kogel», реєстраційний номер НОМЕР_7 на строк до 31.12.2023 року;

відповідь Головного управління ДПС у Чернівецькій області №20303/6/24-13-24-12 від 10.12.2024 року на адвокатський запит адвоката Краснюка В.В., згідно якої - надано копію Повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту, поданого ФОП ОСОБА_3 до Чернівецької ДПІ ГУ ДПС у Чернівецькій області 14.02.2023 за № щодо прийняття на роботу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

оригінал полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877145 від 28.03.2023 року, за умовами якого - строк дії з 29.03.2023 року до 28.03.2024 року, забезпеченим транспортним засобом є «DAF XF 105», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду життю та здоров`ю - 320000,00 грн, за шкоду майну - 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн, страхувальник ОСОБА_4 , ІПН/ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 , страховик - ПАТ «СК «УСГ»;

оригінал полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877180 від 28.03.2023 року, за умовами якого - строк дії з 29.03.2023 року до 28.03.2024 року, забезпеченим транспортним засобом є «Kogel SN», реєстраційний номер НОМЕР_7 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду життю та здоров`ю - 320000,00 грн, за шкоду майну - 160000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн, страхувальник ОСОБА_4 , ІПН/ЄДРПОУ: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 , страховик - ПАТ «СК «УСГ»;

характеристику №01, видану 15.05.2023 року ФОП ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 , 1974 року народження, працює на ФОП ОСОБА_3 з 15.02.2023 року по теперішній час на посаді водія автотранспортних засобів;

довідку №1, видану 15.05.2023 року ФОП ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 , 1974 року народження, працює на ФОП ОСОБА_3 з 15.02.2023 року згідно наказу від 14.02.2023 року №1-К до цього часу;

копію посвідчення серії НОМЕР_9 від 18.02.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Згідно відповіді з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1232015 від 26.03.2025 року - ОСОБА_3 з 16.01.2001 року зареєстрований у даному реєстрі, видами економічної діяльності зокрема є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, суд застосовує такі норми права.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Положеннями ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відшкодування шкоди у позадоговірних (деліктних) зобов`язаннях та передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Тобто підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У частинах 1 та 2 ст.1187 ЦК України закріплено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 року по справі №201/16373/16-ц викладено висновок про те, що:

«Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

Така позиція також відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц та від 14.12.2021 року у справі №147/66/17.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 року у справі №911/3511/16 викладено висновок про те, що:

«Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). В такому випадку відповідальність юридичної особи (організації) настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, перебуває з цією організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.».

У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №914/820/17 викладено висновок про те, що:

«Відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела.».

У постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі №910/20622/17 викладено висновок про те, що:

«Під володільцем джерела підвищеної небезпеки слід розуміти юридичну особу або громадянина, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного відання або з інших підстав (договір оренди, довіреність тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин із володільцем цього джерела.

Покласти відповідальність на особу, яка заподіяла шкоду внаслідок користування джерелом підвищеної небезпеки підприємства, з яким перебувала у трудових відносинах на підставі трудового договору (договору підряду), можливо лише в тому разі, якщо буде доведено, що ця особа заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч.3 та ч.4 ст.1187 ЦК України)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц викладено висновок про те, що:

«Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст.1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність яких є джерелом підвищеної небезпеки. Відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.01.2019 року у справі №654/4218/15-ц та від 17.01.2024 року у справі №554/4401/22.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №488/5027/14-ц).

Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, а тому потребують захисту.

Судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до аналогічних положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18 та від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова ВС від 21.09.2022 року у справі №645/5557/16-ц).

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України закріплено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

А згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих представниками сторін та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

21.04.2023 року, о 16.24 год., по вул. Тираспольське шосе, 22/8 у м. Одеса, за участю транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом спеціалізованим «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортним засобом «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками;

станом на 21.04.2023 року власником транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепа спеціалізованого «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 була ФОП ОСОБА_4 ;

станом на 21.04.2023 року транспортний засіб «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричіп спеціалізований «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 перебували в оренді ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди транспортного засобу №16 від 02.01.2023 року, видами економічної діяльності якого, зокрема є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

21.04.2023 року, під час керування транспортним засобом «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепом спеціалізованим «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , у якого працював на посаді водія;

винуватість ОСОБА_1 у порушенні 21.04.2023 року п.10.1, п.13.1 ПДР України, а отже у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/11442/23 від 14.06.2023 року, яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 18.12.2023 року;

внаслідок ДТП, яка мала місце 21.04.2023 року пошкоджено транспортний засіб «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а його власнику ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків на загальну суму 502996,59 грн, з яких 161405,35 грн - вартість робіт, 323391,23 грн - вартість запчастин, 18200,01 грн - вартість матеріалів фарбування;

станом на 21.04.2023 року транспортний засіб «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «СК «ВУСО» на підставі добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №-16-01 від 02.11.2021 року із змінами згідно додаткової угоди №1 від 31.10.2022 року, страхова сума 1800000,00 грн;

на виконання умов добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 02.11.2021 року із змінами згідно додаткової угоди №1 від 31.10.2022 року ПАТ «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок ТОВ «Віннер Одеса» страхове відшкодування у розмірі 502996,59 грн;

станом на 21.04.2023 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877145 від 28.03.2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду майну становила 160000,00 грн;

03.01.2023 року ПАТ «СК «УСГ» на виконання полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877145 від 28.03.2023 року перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування у сумі 156800,00 грн;

станом на 21.04.2023 року цивільно-правова відповідальність водія напівпричепа спеціалізованого «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877180 від 28.03.2023 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду майну становила 160000,00 грн;

за виплатою страхового відшкодування на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213877180 від 28.03.2023 року ПАТ «СК «ВУСО» до ПАТ «СК «УСГ» не зверталося.

Тобто судом установлено, що представником позивача виконано закріплений у ст.ст.12, 81 ЦПК України обов`язок доведення належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами наявності умов для деліктної відповідальності, а саме:

керування ОСОБА_1 21.04.2023 року, о 16.24 год., по вул. Тираспольське шосе, 22/8 у м. Одеса транспортним засобом «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом спеціалізованим «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 з порушенням з його вини п.10.1, п.13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Land Rover Range Rover Evoque», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого його власнику ОСОБА_2 заподіяно майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 502996,59 грн. (за виключенням виплаченого 03.01.2023 року ПАТ «СК «УСГ» на користь ПАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування у розмірі 156800,00 грн становить 346196,59 грн).

Водночас представником позивача не враховано, що на час ДТП, яка мала місце 21.04.2023 року, законним володільцем транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепа спеціалізованого «Kogel SNСС 24», реєстраційний номер НОМЕР_7 на підставі договору оренди був ФОП ОСОБА_3 , у трудових відносинах з яким на посаді водія перебував відповідач ОСОБА_1 .

Тобто, відповідно до вимог ст.1172 ЦК України та наведених вище правових позицій Верховного Суду щодо застосування даної статті, саме ФОП ОСОБА_3 повинен відшкодувати шкоду у розмірі 346 196,59 грн, завдану його працівником ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків водія.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Результат аналізу ст.51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналіз встановлених судом обставин дає підстави для висновку, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, оскільки таким повинен бути його роботодавець - ФОП ОСОБА_3 , з яким він перебував у трудових відносинах і керуючи транспортним засобом виконував свої трудові обов`язки.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «СК «ВУСО», про відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

На підставі викладено, ст.ст.13, 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-81, 128, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Складання повного тексту рішення відкладено на строк десять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», юридична адреса: м. Київ, вул. Каземира Малевича, 31, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлений 04.04.2025 року.

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК