Провадження №2/523/1101/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 17 в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 523/17600/21 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в поряду регресу,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Доводи позову.

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 21.04.2019 року о 13 год. 30 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN CRAFTER», державний номерний знак « НОМЕР_1 » біля будинку 130 у м. Одесі по вул. С. Палія допустив зіткнення з автомобілем « NSSAN ALMERA», державний номерний знак « НОМЕР_2 ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси Відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. На виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла особа ОСОБА_2 повідомила Позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 Закону України № 961-ІУ. Зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Відповідно до Звіту встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «NSSAN ALMERA», державний номерний знак « НОМЕР_2 » становить 88 894,50грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 88 894,50грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, то Відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу Позивача завдану шкоду. Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді Позивачем так і не було отримано, а шкода до цього часу так і не була відшкодована. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню 88 894,50грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Доводи відзиву на позов.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Твердження позивача про направлення йому претензії щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу - не ґрунтується на фактах справи, бо ніяких претензій від позивача він не отримував і до позовної заяви позивачем досі не долучено ніяких доказів направлення йому претензій і їх отримання.Позивач намагаючись переконати суд у завданні ним шкоди, у позові не конкретизує, кому саме завдано шкоду, відшкодовану позивачем: транспортному засобу, ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , що не була за кермом нібито пошкодженого автомобіля і не зверталась до позивача із заявою про настання страхового випадку, проте фактично отримала відшкодування шкоди. Додане до позову повідомлення про страховий випадок містить розбіжності між вказаним ОСОБА_2 в повідомлені часом ДТП (13.00) і встановленим часом (13 год. 30 хв.) у судовій постанові, на яку покликається позивач. Отже, ОСОБА_3 виплатили відшкодування за подію, що відбулась за півгодини до події, встановленої у судовій постанові. Важливо, що ніхто із ОСОБА_4 у графі «потерпілі» не зазначені на момент повідомлення про настання страхового випадку. Ані водій ТЗ ОСОБА_2 , ані власник ТЗ ОСОБА_3 , до нього не позивались із вимогою про відшкодування нібито завданої шкоди, а відразу звернулись до позивача. Посилання позивача на вказану постанову та встановлення нею вини ОСОБА_1 , є передчасними, оскільки поставлено питання про її скасування внаслідок перегляду за нововиявленими обставинами. Водночас, із доданих до позову матеріалів неможливо встановити, на якій правовій підставі ОСОБА_2 керував ТЗ, який належить ОСОБА_3 . Також, позивач не дає ніякого пояснення факту виплати страхового відшкодування саме ОСОБА_3 , тоді коли Поліс нею не укладався - Поліс укладався водієм ОСОБА_2 , і ця обставина ставить під сумнів обґрунтованість виплати страхового відшкодування першій, а відтак, ставить під сумнів обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, позивач спираючись на відсутність у нього Полісу не враховує, що згідно п. 2 Полісу, визначення терміну «страховий випадок» поширюється виключно на застраховані ТЗ і немає відношення до ТЗ не застрахованих. Підстав для виплати ОСОБА_3 відшкодування за умовами Полісу, не було, а тому і немає підстав звертатись до мене із позовом.Неможливо і встановити особи ОСОБА_4 , яким позивач виплачував відшкодування, а до позову долучені лише ІПН ОСОБА_3 та копія водійського посвідчення ОСОБА_2 , що посвідчує право керування певними ТЗ, що не вважається повноцінним посвідченням його особи. Крім того, долучена до позову схема ДТП не відображає присутності на місці події ТЗ «порушника Валова М. Ю. марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», НОМЕР_1 . У складеному протоколі про адміністративне правопорушення серії БД 137038 від 21.04.2019 року, раптом виявляється, що ОСОБА_1 такий протокол ніколи не підписував і не відмовлявся від його підписання. Відповідно, його на місці пригоди не було о 13 год. 30 хв. вказаної позивачем дати, і він не може нести цивільно-правову відповідальність за виплачені позивачем кошти сторонній особі. Позивач у позові не навів перелік конкретних «технічних ушкоджень» ТЗ, і провести причинно-наслідковий зв`язок між складенням матеріалів про адміністративне правопорушення і заявленими позовними вимогами до Валова М.Ю. Жодних розрахунків заявленої суми відшкодування, позивач не навів. Документів, які б підтверджували факт проведення ремонту ТЗ Ковальовими, до позову теж не додано. Незважаючи на доданий до позову Звіт, вказаний Звіт складено після спливу більше ніж тижня з моменту настання страхового випадку, однак, позивач не спромігся надати переконливих доказів тому, що зафіксовані у Звіті пошкодження ТЗ не могли утворитись за інших обставин, і не мати ніякого стосунку до ДТП. Звіт не видається достатнім доказом заявленим позовним вимогам, бо відповідно до тлумачення Верховним Судом, Звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Доводи відповіді на відзив.

Позивачем було подано до суду відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що наданий відповідачем відзив не має прийматися судом до уваги, оскілки відповідачем не було виконано вимоги ст. 178 ЦПК України. Також, у своєму відзиві Відповідачем не заперечується той факт, що на момент настання ДТП у нього був відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності, як того вимагає ст. 21 Закону № 1961-ІУ, відповідно до якої з урахування положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів така страхування. Щодо твердження Відповідача про те, що йому не направлялася претензія щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, то як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначив про те, що Відповідачу направлялася претензія, щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу простим листом. Постанова Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/7107/19 набрала законної сили, в ній чітко встановлено вину Відповідача у настанні ДТП, а тому обставини встановлені у справі 523/7107/19 мають преюдиційне значення. Щодо твердження Відповідача про начебто неправомірність здійснення регламентної виплати потерпілій особі ОСОБА_3 , то відповідно до пункту 1.3. ст. 1 Закону № 1961-IV встановлено, що потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до пункту 1.6. ст. 1 Закону № 1961-ІУ встановлено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірної експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до пункту 1.7. ст. 1 Закону № 1961- 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. В даному випадку, власником пошкодженого транспортного засобу Nissan Aimera , н/з НОМЕР_3 є ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а отже вона є потерпілою, незалежно від того, хто керував транспортним засобом Nissan Aimera, н/з НОМЕР_2 , на момент настання ДТП. Саме ОСОБА_3 , як потерпіла особа в ДТП, подала заяву з реквізитами для здійснення регламентної виплати. Саме ОСОБА_3 , як потерпілій особі в ДТП, було здійснено регламентну виплату, згідно платіжного доручення реквізити у якому співпадають з реквізитами вказаними у заяві на виплату. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як і будь- особи, яка правомірно керувала транспортним засобом Nissan Aimera, н/з НОМЕР_2 , була застрахована згідно полісу АМ/3794881, натомість цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована. Щодо розміру здійсненої регламентної виплати потерпілій особі ОСОБА_3 , то позивачем до матеріалів справи №523/17600/21 долучено Звіт експерта. Оцінювач, який складав Звіт, має відповідні дозволи та кваліфікацію для проведення такого виду досліджень, стороною Відповідача жодним чином не спростована сума збитку, а його твердження є виключно припущеннями. Висновок про розмір заподіяного матеріального збитку, на підставі якого була здійснена регламентна виплата, є обґрунтованим, адже проведений з дотриманням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до 13 сторінки Звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (вартість матеріального збитку) становить 101 256,05 грн. з врахуванням ПДВ на запасні частини. Оскільки виплата здійснювалася на банківські реквізити потерпілої особи, сума регламентної виплати була зменшена на суму ПДВ на запасні частини згідно п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-ІV, що становить 101 256,05 грн. - 12 361,55 (ПДВ на запасні частини) грн. = 88 894,50 грн. (дана сума і була перерахована потерпілій особі).

Доводи заперечень позивача на відповідь на відзив.

Відповідач зазначив, що у нього є сумнів щодо повноважень представника позивача адвоката Проца А.В., яким було подано відповідь на його відзив. Відповідь на відзив вважається не поданою доти, доки останній не підтвердить делегацію йому повноважень представляти позивача конкретно в цій справі.Також зазначив, що сторона позивача досі не довела факт отримання ним досудових претензій або факт звернення із позовом до нього ОСОБА_4 про відшкодування нібито завданої ДТП шкоди - самі ці обставини сторона позивача так і не спромоглась довести або хоча б надати прийнятне пояснення, з яких міркувань ОСОБА_4 не скористатись правом позиватися до нього. Тож, ці обставини презюмуються на його користь доти, доки сторона позивача не доведе, що ОСОБА_4 з поважних причин не позивались до нього, а МТСБУ намагався зв`язатись з ним для забезпечення досудового врегулювання спору реально. Адвокат Проц А.В. стверджує, що факт вини відповідача у ДТП і обставини спричинення шкоди транспортному засобу ( ОСОБА_4 ) підтверджується постановою Суворовського райсуд м. Одеси, оскільки на думку адвоката Проца А.В., ця судова постанова має преюдиційне значення для Суду. В цій постанові час ДТП вважається встановленим суддею о 13 год 30 хв. і саме такий час стверджено у позові стороною позивача. Спираючись на два запропонованих позивачем підтвердження у вигляді доказів - Довідки від 12.07.2019 МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду та Повідомлення про ДТП - виявляється суперечність між їх змістом та змістом постанови суду, так як в постанові часом ДТП «встановлена» 13 год. 30 хв., коли у вказаних двох попередніх документах безпосередньо потерпілі називають 13 годину. Така ситуація посилює юридичну невизначеність, яка поглиблюється ще й відсутністю будь-яких доказів його перебування на місці ДТП у зазначений в позові час. Долучена позивачем схема ДТП не містить ані його підписів, ані жодної згадки про автомобіль, яким за судовим рішенням він нібито керував о 13 год. 30 хв, а схема обмежується підписами ОСОБА_4 і згадкою його автомобіля, його ж із схемою ДТП ніхто не ознайомлював. Єдиним документом, де він згадується, залишається текст судової постанови, про перегляд якої ним вже порушене питання, але одного судового рішення замало. Він взагалі не пригадує, щоб потрапляв у ДТП із ОСОБА_4 о 13 год 30 хв зазначеної в позові дати.

Додаткові письмові пояснення відповідача.

Протягом розгляду справи, ОСОБА_1 надавав додаткові письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що його причетність до страхового випадку жодним чином не підтверджена. Власником транспортного засобу «VOLKSWAGEN CRAFTER» номерний знак НОМЕР_1 являється ОСОБА_5 . Вказану особу він не знає, і вказана особа у користування йому транспортний засіб не передавала. Замість ОСОБА_6 відшкодування від МТСБУ отримала з невідомих причин ОСОБА_7 . МТСБУ намагається компенсувати безпідставне виплачене ОСОБА_3 відшкодування за його рахунок, незважаючи на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ним та подією ДТП о 13 годині.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Судові засідання по справі неодноразово були відкладені з причин: не явки сторін до судового засідання; за клопотанням сторін; з підстав відсутності доказів належного повідомлення сторін по справі; у зв`язку із повітряною тривогою; у зв`язку із відсутністю в суді світла.

III. Позиції сторін.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України не забезпечив участь свого представника у судове засідання. У позовній заяві представник позивача Гусєв П.В. просив суд провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що не має можливості прийняти участь у судовому засіданні оскільки перебуває на військовій службі, просив здійснити розгляд справи без його участі, також повідомляв про можливість повідомлення його на електронну пошту про дату, час та місце розгляду справи.

Також, Відповідач у поданій ним заяві 16.10.2023 року вказав про те, що він є учасником бойових дій, і відповідно до п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» від звільняється від сплати судового збору.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21 квітня 2019 року о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Crafter», н/з НОМЕР_1 , біля буд.130 по вул. Семена Палія в м. Одесі, в порушення вимог п.12.1., п.13.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Almera», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим завдав обом транспортним засобам механічні пошкодження.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З наявної в матеріалах справи копії Постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2019 року у справі № 523/7107/19 вбачається, що громадянина Валова ОСОБА_8 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, за результатами вказаної дорожньо транспортної пригоди, та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Крім того, із тексту постанови вбачається, що при складанні інспектором патрульної поліції 21 квітня 2019 року протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечень щодо його змісту не мав.

Постанова Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/7107/19 набрала законної сили 03.06.2019 року.

При цьому, до тверджень відповідача про те що у протоколі, постанові Суворовського районного суду м.Одеси та повідомленні про настання дорожньо - транспортної пригоди не співпадає час настання самої пригоди, що виключає його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, суд відноситься критично, тому як помилка у зазначенні часу не скасовує винуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яке мало місце 21.04.2019 року на вул. Семена Палія біля будинку 130 у місті Одесі, внаслідок якої відбулось зіткнення з автомобілем марки «Nissan Almera», н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Також, суд не приймає доводи позивача щодо передчасності висновків про його вину у ДТП, оскільки ним постановлено питання про скасування постанови Суворовського районного суду м.Одеси щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, внаслідок перегляду за нововиявленими обставинами.

Суд зазначає, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 року в задоволенні заяви притягнутого до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року - відмовлено.

В результаті зазначеної дорожньо транспортної пригоди під керуванням водія ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль марки «NІSSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду 24 квітня 2023 року до МТСБУ звернувся ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що цивільна правова відповідальності власників наземних транспортних засобів, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди власника транспортного засобу «NSSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_2 ,ОСОБА_3 була застрахованау ТДВ СК «Альфа-Гарант».

На момент настання дорожньо-транспортної пригодиОСОБА_1 не мав чинного Договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_3 від 10.06.2019 року вбачається, що потерпіла, як власник трансопртного засобу, з метою відшкодування заподіяної шкоди звернулася до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було долучено необхідні документи, передбачені ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме копія постанови Суворовського районного суду м.Одеси про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ДТП, а також притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, копія паспорту та копію РНОКПП.

З наявного в матеріалах справи Звіту ТОВ «Експертно - Асистуюча Компанія «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 10.05.2019 року, складеного на замовлення МТСБУ, станом на 10.05.2019 року, вбачається що вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «NISSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 88 894, 50 грн.

Згідно акту виконаних робіт, відповідно до листа МТСБУ № 3.1-05/58509 вартість проведення вказаного звіту становила 950,00 грн.

Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи

Згідно вимог п.п. «а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Судом встановлено, що на виконання своїх зобов`язань, після дослідження всіх наданих документів, МТСБУ було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 88 894, 50 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 967613 від 15.07.2019 року.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Окрім того, згідно приписів п.п. 38.2.1 п. 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

З огляду на наведене вище, аналізуючи вищенаведені норми Закону, суд дійшов висновку, що у відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати завдані збитки в порядку регресу в розмірі фактично понесених позивачем витрат, оскільки транспортний засіб відповідача не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, МТСБУ виконало покладений законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Щодо твердження відповідача про неправомірність здійснення регламентної виплати позивачем потерпілій особі, то суд зазначає, що відповідно до пункту 1.3. ст. 1 Закону № 1961-ІV встановлено, що потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до пункту 1.6. ст. 1 Закону № 1961-ІV встановлено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до пункту 1.7. ст. 1 Закону № 1961-ІV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У дій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне а місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за явності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

35.2. До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпіли або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документа, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Нормами підпункту а) пункту 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

Тобто, обов`язковими умовами здійснення регламентної виплати на підставі підпункту а) пункту 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV є: 1) винен у настанні ДТП водій не застрахував свою цивільно-правову відповідальність; 2) транспортний засіб потерпілого забезпечений відповідно до пункту 1.7. cm. 1 № 1961-IV Закону.

Судом встановлено, а відповідачем не спростовано того факту, що власником транспортного засобу «NISSAN ALMERA», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 ,та внаслідок настання ДТП остання, як потерпіла особа, звернулася до позивача МТСБУ із заявою від 10.06.2019, з метою відшкодування заподіяної шкоди, до якої було долучено всі необхідні документи, передбачені ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи відповідача щодо того, що до нього не зверталися за виплатою завданої шкоди ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для задоволення позову, судом до уваги не приймаються, оскільки жодною нормою чинного законодавства не обмежено право потерпілого на звернення до МТСБУ лише після звернення до особи, яка винна у завданні шкоди. Напаки, саме МТСБУ в межах строку позовної давності відшкодовує завдану щкоду, за обставин позову.

Щодо тверджень відповідача про необґрунтованість розміру здійсненної регламентної виплати потерпілій особі, то суд зазначає про те, що до матеріалів справи долучено Звіт експерта на дату оцінки 10.05.2019 року, в якому зазначено: ринкову вартість КТЗ на момент аварійного пошкодження (до моменту аварійного пошкодження), визначено коефіцієнт фізичного зносу, визначено вартість відновлювального ремонту, величини втрати товарної вартості, вартості матеріального збитку. Оцінювач, який склав Звіт, має відповідні дозволи та кваліфікацію для проведення такого виду досліджень.

Тому, суд дійшов висновку про те, що Звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, на підставі якого була здійснена регламентна виплата, є обґрунтованим, адже проведений з дотриманням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

При цьому, суд зазначає, що відповідач жодним чином не спростував суму завданої шкоди, також не скористався своїм право на заявлення клопотання про призначення по справі судової експертизи, у випадку якщо не погоджувався із розміром шкоди наведеним у Звіті, хоча суд багаторазово відкладав розгляд справи з метою забезпечення можливості надання відповідачем доказів по справі, заявлення відповідних клопотань.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача стосовно того, що він не є належним відповідачем за завдану шкоду, оскільки власником транспортного засобу є ОСОБА_5 , який і повинен був застрахувати автомобіль.

Суд виходить із того, що у випадку визначення винної особи у ДТП, то саме така особа повинна відповідати за завданий збиток третім особам. Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, із відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 88 894,50 грн.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 грн. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від судового збору, оскільки він є учасником бойових дій.

Суд зазначає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав (п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України Про судовий збір).

Так, у постанові у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 Велика Палата Верховного Суду в контексті аналізу застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI дійшла висновку, що правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом № 3551-XII. У статті 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань

Водночас, оскільки у справі № 9901/311/19 особа зверталась за захистом права, яке не випливало із статті 12 Закону № 3551-XII, тобто позов не зачіпав обсяг соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином не стосувався соціального і правового захисту ветеранів війни, то Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що ця особа не звільняється від сплати судового збору, попри її статус учасника бойових дій, на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

При цьому, ухвалою від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 Велика Палата Верховного суду зазначила, що із часу прийняття нею 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду не встановила об`єктивних причин відступу від правового висновку, якими, за її усталеною практикою, можуть бути очевидні вади попереднього рішення (неефективність, неясність, неузгодженість) чи зміна суспільного контексту.

З огляду на викладене, враховуючи що дана справа не пов`язана із соціальними гарантіями чи будь-яким іншим чином не стосується соціального і правового захисту відповідача ОСОБА_1 , як учасника бойових дій, відсутні правові підстави для звільнення його від судового збору.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279 282 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст. 41, 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в поряду регресу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України заподіяну майнову шкоду в порядку регресу в розмірі - 88 894 (вісімдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто чотири) гривні. 50 копійок, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень. 00 копійок.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, код за , місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. № 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 02.04.2025р.

Суддя: К.О. Далеко