Справа № 462/9020/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, покликаючись на те, що Залізничним районним судом міста Львова, прийнято рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/ 2 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини на кожного. Проте, відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти на утримання дитини не сплачує, внаслідок чого в нього наявна заборгованість зі сплати аліментів станом на серпень 2024 року 542 020,05 грн., яку позивач і просить стягнути.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 січня 2025 року, відзив та клопотання про розгляд справи з викликом сторін представника відповідача, адвоката Косик Л., - повернути без розгляду представнику відповідача, адвокату Косик Л.

04 лютого 2025 року до суду надійшли письмові пояснення та клопотання про долучення письмових доказів від представника відповідача, згідно яких, в задоволенні позовних вимог просила відмовити, з огляду на наступне. Позивачка стверджує про існування у відповідача станом на грудень 2021 року заборгованості зі сплати аліментів у сумі 351 905,12 грн., і на підтвердження зазначеного надає розрахунок заборгованості за період січень 2022 по серпень 2024 року, у якому лише встановлено існування заборгованості станом на грудень 2021 та не міститься жодних розрахунків (помісячно) за період до січня 2022 року. Вважають, що розрахунок заборгованості за період з січня 2022 по серпень 2024 року не може підтверджувати заборгованість зі слати аліментів за період до січня 2022 року та братись до уваги при розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Також, вказує, що позивачкою зроблений невірний розрахунок суми неустойки, оскільки розрахунок зроблено не за кожен місяць окремо, а періодами, на власний розсуд позивачки. Також вказали, що відповідач перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 та відповідно отримує грошове забезпечення. Відтак, саме військова частина НОМЕР_1 здійснює щомісячне відрахування та виплату аліментів з грошового забезпечення відповідача згідно виконавчого листа та надсилає звіти про це державному виконавцю. Проаналізувавши звіти про здійснені відрахування та виплати, а також розрахунок заборгованості за період січень 2022 по серпень 2024 року незрозумілим для відповідача залишається той факт, що при наявності достатньої суми грошового забезпечення відрахування аліментів не провадилось у розмірі, а відтак, позивачці потрібно було звернутись з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у зв?язку з неперерахуванням необхідних сум аліментів, адже заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача.

04 березня 2025 року, представником відповідача було також подано заяву про долучення письмових доказів, у якій вказали, що 19 лютого 2025 року, стороною відповідача одержано відповідь Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зокрема 08 вересня 2022 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника згідно якої копію постанови направлено для виконання до Військової частини НОМЕР_1 . Крім того, попереджено відповідальну особу про заборону самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань. Також звернули увагу не те, що виконавчий лист було видано 14 лютого 2014 року, а із заявою про примусове виконання рішення суду, позивачка звернулась лише 03 лютого 2022 року. Відповідно відповідач не знав і не міг знати про відкрите виконавче провадження. Докази вручення постанови виконавчого провадження відповідачу у матеріалах виконавчого провадження відсутні та позивачкою не надані. Відтак частково заборгованість зі сплати аліментів утворилась у зв?язку з тривалим (8 років) не пред?явленням виконавчого документа до примусового виконання. Також зазначили, що фактично розмір відрахувань військовою частиною було зменшено з листопада 2023 року, що вбачається із звітів про здійсненні відрахувати та виплати наявних у матеріалах справи. Позивачка була обізнана із звітами про здійсненні відрахування та виплати, володіла інформацією що стягнення аліментів які здійснюються саме військовою частиною НОМЕР_1 , а не сплачується боржником самостійно, та тим, що з листопада 2023 року розмір стягнень є меншим, водночас жодної заяви, скарги чи позову про відшкодування шкоди до військової частини НОМЕР_1 не заявляла.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд приходить до наступного переконання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , її батьками значаться ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 /а.с.11/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 травня 2013 року, розірвано шлюб між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 жовтня 2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /а.с.11а/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 жовтня 2013 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/ 2 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини на кожного, щомісячно починаючи з 03 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Залізничним районним судом м. Львова було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення суду /а.с.13/.

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27 червня 2014 року, відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 462/5057/13-ц виданого 14 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/ 2 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини на кожного, щомісячно починаючи з 03 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.14/.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11 листопада 2024 року №В-11 АСВП №68570780, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на грудень місяць 2021 року становить 351 905,12 грн. Заборгованість станом на серпень 2024 року становить 542 020,05 грн. Крім того, боржником було сплачено 781 681,81 грн. /а.с.15-17/.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , значиться у військовій частині НОМЕР_3 /а.с.55/. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 березня 2022 року №55, ОСОБА_2 , з 17 березня 2022 року прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом за 4 тарифним розрядом в розмірі 2730 грн., на місяць шпк «солдат» /а.с.56/. Вказане також ствержується довідкою т.в.о. начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 /а.с.57.

Суду було також надано довідку про доходи ОСОБА_2 , за період з січня 2022 року по вересень 2022 року, яка становить 637 202,07 гривень /а.с.58/. Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року відсоток стягнення становить 50%, - утримана сума 7 166,12 грн. /а.с.59/. Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 листопада 2022 року по 31 грудня 2022 року відсоток стягнення становить за листопад 25% - 3515,37 грн., 25% - 3693,75 грн., 50% - 8618,75 грн., за грудень: 50% -7 259,22 грн., 50% 14 775 грн., 50%-17 061,74 грн. /а.с.60/.

Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 січня 2023 року по 31 березня 2023 року відсоток стягнення становить за січень -50% -7 259,22 грн., 50% 14 775 грн., 50%-17 061,74 грн., за лютий: -50% - 6763,41 грн., 50% 14 775 грн., 50% 10 124,72 грн. /а.с.61/.

Як вбачається зі звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 квітня 2023 року по 31 грудня 2023 року відсоток стягнення становить 428 679,75 грн /а.с.62/.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 січня 2024 року по 31 травня 2024 року відсоток стягнення становить 109 248,82 грн /а.с.63/.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 травня 2024 року по 31 серпня 2024 року відсоток стягнення становить 88 559,99 грн /а.с.64/.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати, за період з 01 вересня 2024 року по 15 грудня 2024 року відсоток стягнення становить 93 239,19 грн /а.с.65/.

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби в м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 462/5057/13-ц виданого 14 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/ 2 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини на кожного, щомісячно починаючи з 03 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.85/.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження 61-16670сво19)).

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Верховний Суд у постанові № 761/893/23, за схожих обставин вказав, що «матеріали справи не містять доказів того, шо позивачка до дня звернення виконавчого листа до примусового виконання (15 вересня 2022 року) зверталася до відповідача про необхідність виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів. Отже, відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за період з листопада 2012 року по серпень 2022 року включно, оскільки у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості за аліментами».

Так, як було встановлено в ході розгляду справи, виконавчий лист за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 жовтня 2013 року, було прийнято до виконання 27 червня 2014 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, що стверджується постановою про відкриття виконавчого провадженнпя /а.с.14/.

В той же час, постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби в м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 09 лютого 2022 року, знову відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа 462/5057/13-ц виданого 14 лютого 2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , у розмірі 1/ 2 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дитини на кожного, щомісячно починаючи з 03 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с.85/.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий лист було пред`явлено до виконання двічі: 27 червня 2014 року та 09 лютого 2022 року. Матеріалів виконавчого провадження, які б обгрунтовували причини такого пред`явлення матеріали справи не містять, як і того, що такий виконавчий документ не було відкликано самою позивачкою.

Також, суд звертає увагу на те, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості по аліментах від 11 листопада 2024 року №В-11 АСВП №68570780, стверджує наявність заборгованості відповідача станом на грудень місяць 2021 року в розмірі 351 905,12 грн., однак, такий розрахунок не містить фактичного жодного розрахування та деталізації щодо періоду, за який цю заборгованість було нараховано.

Крім того, згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, станом на серпень 2024 року борг відповідача становить 542 020,05 грн., при цьому боржником було сплачено 781 681,81 грн.. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач не ухилявся від виконання рішення суду, а, навпаки, здійснював платежі на виконання аліментних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів може бути стягнута лише за умови наявності вини боржника. При цьому Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 607/18824/19 наголосив, що стягнення неустойки можливе лише за умови встановлення факту винного прострочення виконання аліментних зобов`язань, тобто коли боржник свідомо уникає їх сплати або затримує виконання без поважних причин.

В той же час, матеріали справи містять докази того, що відповідач виконував аліментні зобов`язання та здійснював платежі, а тому, відсутні належні правові підстави для стягнення неустойки. Наявність заборгованості сама по собі не може свідчити про умисне ухилення від сплати, а отже, вимога про стягнення неустойки є безпідставною та необґрунтованою.

Додатково суд звертає увагу на те, що з посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , значиться у військовій частині НОМЕР_3 від 29 червня 2023 року /а.с.55/.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Враховуючи наведені обставини, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок відрахування аліментів з доходу боржника покладається безпосередньо на підприємства, установи або організації, які здійснюють відповідні виплати. У даному випадку таким підприємством є військова частина НОМЕР_3 , де відповідач проходить службу з 29 червня 2023 року.

Відтак, військова частина, як офіційний роботодавець, була зобов`язана своєчасно здійснювати відрахування встановлених рішенням суду сум аліментів із заробітної плати відповідача та перераховувати їх на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Крім того, на неї покладається обов`язок щомісячно надавати відповідні звіти про здійснені виплати.

Оскільки виконавчі документи підлягають безумовному виконанню, а невиконання або неналежне виконання покладених обов`язків може мати юридичні наслідки, саме військова частина несе відповідальність за коректне та своєчасне перерахування аліментів. Відсутність належних доказів про те, що відповідач уникав сплати або перешкоджав відрахуванням, свідчить про те, що саме військова частина несвоєчасно або неналежним чином виконувала свої зобов`язання.

Таким чином, суд повторно зазначає про те, що наявність заборгованості не може беззаперечно свідчити про вину боржника у простроченні сплати аліментів, оскільки відповідальність за їх утримання та перерахування в даному випадку покладається на військову частину як юридичну особу, що здійснює виплати доходів відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш