Справа № 367/633/25
Провадження №2-о/367/164/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Білогруд О.О.,

за участі секретаря Трофимчук С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської рада Київської області, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання в АДРЕСА_1 . З урахуванням уточнених вимог у засіданні просив встановити факт його постійного проживання у період з 26.04.1986 до 23.03.1987 за вказаною адресою. Метою встановлення вказаного факту заявник зазначає отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування заяви вказує, що він має посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоактивного контролю з 1987 року (Категорія 4) серії НОМЕР_1 , видане Київською облдержадміністрацією 27.07.1993 та має намір звернутись до Пенсійного фонду України із заявою про призначення дострокової пенсії за віком з метою отримання пенсійних виплат на підставі частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, період проживання його в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 зареєстровано за адресою місця проживання АДРЕСА_1 , підтверджується у реєстрі громади лише 3 роки 8 місяців 4 дні: з 24.03.1987 до 22.11.1987 - тобто з дня отримання паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 26.02.1987 Ірпінським МВВС (ГОВД рос) і до моменту призову на строкову службу до Радянської Армії; а також з 26.12.1989 (з дня звільнення зі служби у Радянській армії (СА) і до теперішнього часу (за даними Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області). Відповідно до архівних даних Відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 21.10.2024 та його свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.10.1969, Заявник проживав та був зареєстрований разом з батьками батьком ОСОБА_2 (у його картці прописки з 17.08.1976) та матір`ю ОСОБА_3 (картка прописки). Заявник прописаний за цією ж адресою у місті Ірпінь з 17.08.1976 постійно. Заявник має посвідчення серії НОМЕР_4 від 27.07.1993 громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії, а, відповідно до пункту 4 частини першої статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», 4 категорія постраждалого надається особі, яка постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вона станом на 01.01.1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалася в цій зоні не менше чотирьох років. Місто Ірпінь, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року N? 106, віднесено до зони посиленого радіологічного контролю. Встановлення факту проживання у зоні радіоекологічного контролю в місті Ірпінь в період з 26.04.1986 року по 22.11.1987 - 1 рік 6 місяців 26 днів та з 26.12.1989 по 01.01.1993 - 4 роки 4 дні, всього - 5 років 7 місяців. Встановлення даного юридичного факту необхідно Заявнику для того, щоб оформити пенсію по пільговій категорії, для чого необхідно надати документи для підтвердження свого проживання у зоні радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років. Іншої можливості, крім як у судовому порядку, встановлення факту постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю у зазначений період у Заявника немає. Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації Заявником права на отримання пенсії, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.01.2025 було відкрито провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, справу призначено до судового розгляду.

03.03.2025 надійшов «відзив на позовну заяву» ОСОБА_1 від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому зазначено, що згідно з пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АРС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"). За результатами розгляду документів, доданих до заяви, заявник проживав у зоні посиленого радіологічного контролю в місті Ірпінь станом на 01.01.1993 - 3 роки 8 місяців 4 дні Позовні вимоги позивача у встановлені факту не підлягають до задоволення у зв`язку з не наданням доказів підтвердження факту перебування (проживання) позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС станом на 01.01.1993. Зазначено також, що керуючись Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25.11.1991 слід відмовити у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Особам, що потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсійний вік зменшується в залежності від території радіоактивного забруднення, в якій вони проживали та від періодів проживання на цих територіях. Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які постійно проживали або проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювати в цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Таким чином, перебування (проживання) зоні посиленого радіоекологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС за поданими документами станом на 01.01.1993 не підтверджується. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області просить відмовити в задоволенні позову позивачу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свої вимоги уточнив та просив встановити факт його проживання на території міста Ірпеня у період з 26.04.1986 до 23.03.1987, просив їх задовольнити за наявними матеріалами справи. Також зазначив, що з 1976 року постійно проживає на території міста Ірпеня. Так, у 1976 році батьки отримали квартиру АДРЕСА_2 і з того час він, спочатку як їх неповнолітня дитина, а потім вже як дорослий чоловік проживає там же і до цього часу. Він навчався у місцевій школі, потім в середньому професійному училищі у місті Києві, де після занять щоденно повертався додому в місто Ірпінь, потім проходив строкову військову службу і вже після повернення постійно працював та проживав у місті Ірпінь. Також зазначив, що оскільки фактично паспорт отримав вже перед проходженням військової служби, то лише з цього моменту документовано реєстрацію місця проживання, до цього він був внесений до картки обліку його батька, як неповнолітня дитина. Також зауважив, що оскільки місце проживання його батьків, так і його до цього часу є квартира, то відповідних будинкових книжок не створювалось, а фактично заповнювались картки на одного з повнолітніх членів родини.

У судові засідання представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Ірпінської міської ради не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань щодо суті заяви не направляв, правом на подання суду своєї позиції не скористався. У судові засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області не з`являвся, хоча про час, день та місце розгляду був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , попереджена про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей, повідомила, що з 1970-х років проживає у будинку АДРЕСА_3 . Приблизно з того ж часу у сусідньому під`їзді проживала родина ОСОБА_5 . Вона добре пам`ятає його батьків, заявник ОСОБА_1 та його сестра ОСОБА_6 проживали з ними, бо були неповнолітніми у 1970-1990 роки. Сестра заявника ОСОБА_6 після одруження переїхала та більше в цьому будинку не проживала, а заявник ОСОБА_1 скільки вона пам`ятає, крім періоду коди він проходив строкову військову службу, проживав у цій квартирі і в цьому будинку. Там же він і живе зі своєю сім`єю і до сьогодні. Також зазначила, що в будинку АДРЕСА_3 на сьогодні вона є довгожителькою, будинок має лише декілька під`їздів, тому вона знає майже всіх жителів. Крім того, вона має сина приблизно того ж віку, що і ОСОБА_7 , а оскільки вони в дитинстві та юнацтві дружили, то дуже добре пам`ятає, що ОСОБА_1 проживав і проживає у вказаному помешканні.

Свідок ОСОБА_8 , попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих відомостей, у судовому засіданні повідомив, що приблизно на рік старший за ОСОБА_9 , тому в дитинстві та юності з ним підтримували дружні стосунки. Він все своє життя, крім періоду проходження строкової військової служби, проживав у АДРЕСА_3 , тому знає і підтвердив суду, що і ОСОБА_1 там же проживав і проживає досі з родиною. Також зазначив, що навіть пам`ятає як разом їздили до міста Київ на навчання до училища і кожного дня поверталися додому в місто Ірпінь.

З урахуванням думки сторін та положень статті 223 ЦПК України, судом протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою та на підставі наявних доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно паспорта громадянина України (серія НОМЕР_5 ) має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.12.1989. Згідно зі свідоцтвом про народження (серія НОМЕР_6 ) ОСОБА_1 народився в місті Ірпені, батьками його є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 21.10.2024 № 191 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за місцем проживання за адресами: АДРЕСА_1 , з 24.03.1987 до 22.11.1987, а також з 26.12.1989 по теперішній час (станом на день видання довідки від 21.10.2024 № 191). Згідно Постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 місто Ірпінь віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю внаслідок Чорнобильської катастрофи ( 4 категорія).

Згідно з листом відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 26.11.2024 № 08.2-07/6210, вказано таку ж інформацію та додатково зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 , були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 17.08.1976 до 28.08.1990 (підстава картка реєстрації - зняття по смерті); відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було внесено в картку реєстрації ОСОБА_2 в графу діти до 16 років без дати реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з карткою (форма А) стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні відомості про реєстрацію його місця проживання в квартирі АДРЕСА_2 з 17.08.1976, де в рядку 11. «Діти до 16-річного віку» зазначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про восьмирічну освіту ОСОБА_1 у 1984 році закінчив вісім класів восьмирічної школи № 1 імені А.С. Макаренка в місті Ірпені, згідно диплома № НОМЕР_7 у період з 01.09.1984 до 17.07.1987 навчався у Київському середньому професійно-технічному училищі № 12.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 , дата видачі 27.07.1993 року, є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю з 1987 року.

Норми права, які застосував суд.

У відповідності до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження проживання на певній території України.

За правилами статті 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» місто Ірпінь, Київської області належить до зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4.

Особи, які проживали або працювали у зоні посиленого радіоекологічного контролю, мають право на пільги і компенсації, встановлені законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України - суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами частини першої статті 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частиною третьою статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У частині сьомій статті 19 ЦПК України (справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів) визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19 зазначено, що "у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки".

Повноваження суб`єктів владних повноважень визначені Конституцією та законами України. При здійсненні своїх владних управлінських функцій відповідно до законодавства вони діють на підставі та в межах наданих їм повноважень, у тому числі й щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Такі повноваження щодо встановлення того чи іншого факту мають бути чітко визначені у відповідних нормативно-правових актах. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідним суб`єктом владних повноважень виключає повноваження суду щодо встановлення такого факту в судовому порядку. Саме тому Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08.11.2019 у справі № 161/853/19, від 18.12.2019 у справі № 370/2598/16-ц виснувала, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законом.

Оскільки факт проживання особи на певній території без наявності письмових документів не може бути встановлений у позасудовому порядку, адже жодний орган влади (суб`єкт владних повноважень) не наділений повноваженнями встановлювати такий факт, то його встановлення можливе лише у судовому порядку в суді цивільної юрисдикції.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, зокрема зібраних письмових доказів, показань свідків, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними. Також судом враховується, що в іншому позасудовому порядку заявник не має можливості захистити свої права щодо встановлення факту його проживання в певному місці, оскільки документи, які могли б підтвердити вказаний саме через його вік на той момент - відсутні. Іншого способу, крім як у судовому порядку встановлення факту проживання на території міста Ірпеня, для захисту ОСОБА_1 його охоронюваного права - немає. З огляду на викладене, заява є такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено факт того, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживав в місті Ірпені Київської області в період з 26.04.1986 до 23.03.1987. Вказаний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення його особистих прав, а саме можливість скористатися правом на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно з підпунктом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене, керуючись статтями 18, 76-81, 229, 247, 263-265, 293-294, 315-316, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської рада Київської області, Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Ірпені, Київської області в період з 26 квітня 1986 року до 23 березня 1987 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.О. Білогруд