Справа № 750/1590/25
Провадження № 2/750/1130/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Косенка О.Д.,

секретар Веремій А.С.,

за участю представника позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа ПрАТ «СК «Еталон»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених ДТП, а також інфляційних втрат та 3% річних.

Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 26 березня 2024 року в м. Чернігові, по вул. 77 Гвардійської дивізіїводій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом AUDI А 6 та рухаючись від вулиці Київська по вулиці 77 Гвардійської Дивізії скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем HYUNDAI 110, під керуванням водія ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Автомобіль HYUNDAI 110, у свою чергу, продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем BMW ХЗ під керуванням водія ОСОБА_5 , який зупинився попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2024 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI А 6 днз НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». Згідно звіту № 826 від 21.05.2024 та ремонтної калькуляції № 1093 від 21.05.2024 загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 109 940,69 грн, а з урахуванням коефіцієнту фізичного у розмірі 64 285 грн 58 коп. 19 вересня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» здійснила страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного у розмірі 64 285 грн 58 коп. Таким чином, загальний розмір невідшкодованого страхувальником матеріального збитку позивач визначив у 30 775, 00 грн, які просить стягнути з відповідача. Позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2 277 грн 37 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 528 грн 66 коп. та судові витрати.

27 лютого 2025 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач відзив на позов не надав.

Представник позивача адвокат Байдала Володимир Олександрович, який прийняв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, вказав, що його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу повністю забезпечена полісом страхування, а тому він не має нести відповідальність, оскільки страховий ліміт у полісі становить 180 тис. грн.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

26 березня 2024 року о 17 год. 10 хв. в м. Чернігові, по вул. 77 Гвардійської дивізії, поблизу будинку 39 Д, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом AUDI А 6 днз НОМЕР_1 та рухаючись від вулиці Київська до вулиці 77 Гвардійської Дивізії в напрямку вулиці Алексєєва, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем HYUNDAI 110 днз НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Автомобіль HYUNDAI 110, у свою чергу, продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем BMW ХЗ днз НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який зупинився попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно відповідача складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Факт вчинення відповідачем ДТП за вищезазначених обставин підтверджується матеріалами цивільної справи справі № 750/4433/24 та в силу ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2024 у справі № 750/4433/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 850 грн, що підтверджується відомостями з ЄДРСР). Рішення суду набуло законної сили 23.04.2024.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI А 6 днз НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» на підставі полісу ЕР-218793910 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії з 06.01.2024 по 05.01.2025, розмір франшизи - 0, страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн (а.с. 13).

28 березня 2024 року позивач звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та надала всі запитувані страховою компанією документи (а.с. 32,33).

08 квітня 2024 року експертом проведено огляд транспортного засобу HYUNDAI 110 днз НОМЕР_2 (а.с. 31,44). В ході огляду експерт виявив та зафіксував зовнішні пошкодження, які були отримані в результаті ДТП, що мала місце 26.03.2024, про що складено акт технічного огляду колісного транспортного засобу. 16 квітня 2024 року експертом був проведений додатковий огляд транспортного засобу HYUNDAI 110 днз НОМЕР_2 (а.с. 45).

Згідно звіту № 826 від 21.05.2024 (а.с. 49 зворот-54) та ремонтної калькуляції № 1093 від 21.05.2024 (а.с. 55-56) загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 109 940,69 грн. З урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу вартість збитків, заподіяних позивачу пошкодженням транспортного засобу, становить 64 285,58 грн.

Відповідно до витягу з банківського акаунту страхове відшкодування на відновлення ТЗ від ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» по договору ЕР- у розмірі 64 285 грн 58 коп. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) було здійснене 19.09.2024 (а.с. 62).

У липні 2024 року позивач на адресу місця фактичного проживання та місцем реєстрації відповідача були направлені листи - вимоги щодо необхідності відшкодування різниці між фактичним розміром спричиненої позивачці шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення УКРПОШТИ (а.с. 43) вказані вимоги відповідач отримав 06.07.2024 року та 08.07.2024 року відповідно.

Відповідач зі свого боку заходів щодо врегулювати питання відшкодування завданих позивачці збитків не вживав.

19 вересня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» здійснила страхове відшкодування по договору ЕР- з урахуванням коефіцієнту фізичного у розмірі 64 285 грн 58 коп.

Відповідно до чеків, квитанцій та накладних, долучених до заяви, зокрема, з накладної № 1342 від 15.05.2024 на 780 грн, фіскального чеку від 14.05.2024 на 200 грн, Акту виконаних робіт від 14.05.2024, та фіскального чеку від 14.05.2024 на 41040 грн, видаткової накладної № ЧН260 від 14.05.2024, квитанції № 7ТЕ6-08СС-СНМ6-М94М від 14.05.2024 на 1539 грн, фіскального чеку від 15.05.2024 на 1000 грн, квитанції № С5С1-К49Н-ХН5В-25Т2 від 14.05.2024 від 21.05.2024 на 450 грн, видаткової накладної № ЧН251 від 07.05.2024 року (рахунок на оплату покупцю № ЧН 1348 від 07.05.2024 року, квитанції № АМ7Р-А334-8А48-69РН від07.05.2024 року на 7884 грн, фіскального чеку від 22.04.2024 року на 130 грн, видаткової накладної № ЧН116 від 18.04.2024 року (рахунок на оплату покупцю № ЧН 220 від 18.04.2024 року, квитанції TOB «БОГДАН-АВТО ЧЕРНІГІВ» від 18.04.2024 на 39077,88 грн, чеку від 16.04.2024 року на 1400 грн, видаткової накладної № ЧНЗ 18 від 11.06.2024 року, рахунку на оплату покупцю № ЧН 1710 від 11.06.2024, квитанції № 528Р-7Х47-СН66-М04С від 11.06.2024 року на 1560 грн (а.с.14-30) загальний розмір матеріальних збитків, спричинених позивачу 26.03.2024 у вигляді вартості ремонтних робіт, матеріалів, запчастин, паливно-мастильних матеріалів по відновленню автомобіля становить 95 060,88 грн.

Таким чином, загальний розмір невідшкодованого позивачу матеріального збитку позивач визначив у 30 775, 00 грн. Позивач визначив свої інфляційні втрати у період з 06.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2 277 грн 37 коп., а три проценти річних від простроченої суми за цей же період - 209 днів у 528 грн 66 коп.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник має виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання| грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691- цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого мені пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує виплачений мені розмір страхового відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Оскільки за відновлювальний ремонт з урахуванням заміни низки пошкоджених деталей на нові, було сплачено відповідачем 95 060,88 грн, а «Страхова компанія «Еталон» виплатила 64 285,58 грн страхового відшкодування, різниця у розмірі 30 775, 00 грн має бути стягнута на користь позивача.

Позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України визначив свої інфляційні втрати у період з 06.07.2024 по 31.12.2024 у розмірі 2 277 грн 37 коп., а три проценти річних від простроченої суми за цей же період - 209 днів у 528 грн 66 коп, які заявив до стягнення з відповідача.

Суд звертає увагу, що за текстом листа - вимоги позивача на адресу відповідача від 01.07.2024, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 39), 08.05.2024 працівником ПРАТ «СК ЕТАЛОН» позивачку засобами телефонного зв`язку повідомлено про суму відшкодування у розмірі 44 000 грн, тоді як вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYUNDAI 110 днз НОМЕР_2 з урахуванням усіх складових крім вартості емблеми, становить 93 500 грн. Відповідачу заявлено вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 51 060 грн. До вимоги не додано документу про остаточний розмір страхового відшкодування, а міститься посилання на інформацію працівника страховика, отриману засобами телефонного зв`язку. Зазначені у цій вимозі суми не співпадають із сумами, які вказані у позовній заяві та підтверджені дослідженими судом доказами, а тому цей лист вимога від 01.07.2024 не може бути врахований судом як підтвердження повідомлення відповідача про необхідність сплати коштів. Отже з наданих до суду документів неможливо встановити час виникнення у відповідача обов`язку здійснити виплату, а тому надані позивачем розрахунки розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних є некоректними і не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Обгрунтовуючи факт спричинення позивачці моральної шкоди та оцінюючи її в 10 000 грн, позивач стверджувала, що часткове страхове відшкодування від ПрАТ «Страхова «Еталон» було здійснене лише через півроку після дорожньо-транспортної пригоди та у зв`язку із затягуванням строків з виплатою часткового відшкодування страховиком, позивачу довелось відновлювати пошкоджений транспортний засіб за свій рахунок. Через дороговартісний ремонт належного позивачу транспортного засобу (майже 100 000 грн), позивач була змушена брати кошти у борг. Винуватець ДТП є працівником Національної поліції України, та на протязі всього часу з моменту вчинення ДТП отримував пристойну заробітну плату, в той час як позивач змушена була заощаджувати, щоб відремонтувати пошкоджений автомобіль, що стало для неї моральним потрясінням. Наслідки ДТП порушили нормальні життєві зв`язки позивача. Протягом тривалого часу позивач не мала можливості користуватись автомобілем, чим був порушений встановлений ритм життя, обмежено можливість у задоволенні культурно - побутових потреб, пов`язаних із пересуванням її, членів сім`ї та близьких родичів. Моральні страждання також полягають у тому, що відповідальною за заподіяну шкоду особою, яка є працівником поліції, відмовлено у повному та своєчасному відшкодуванні збитків. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП в позивача виникли роздратованість, постійні переживання та турботи, пов`язані із відновленням пошкодженого автомобіля.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.04.2020 у справі № 180/1560/16-а. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Аналізуючи вищевказані обставини, суд вбачає підстави для висновку, що стверджувані позивачем пережиті нею негативні емоції досягають рівня страждань, які заподіюють моральну шкоду.

Разом з тим, заявлений до відшкодування розмір не співмірний з характером порушених законних інтересів та обмежень у життєдіяльності позивача, глибиною її душевних страждань, фізичними або психологічними наслідками, ступенем вини заподіювача шкоди. Суд також звертає увагу, що затримка у виплаті страхового відшкодування, на що звертає увагу позивач, спричинена бездіяльність третьої особи ПрАТ «СК «Еталон». Також судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між спричиненою позивачці моральною шкодою та професійною діяльністю відповідача, оскільки про будь-який вплив відповідача на обставини, пов`язані з притягненням його до адміністративної чи цивільно-правової відповідальності з використанням свого службового становища, позивач суд не повідомила, відповідних доказів не надала.

Таким чином суд доходить до висновку, що обгрунтованим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди у даному випадку буде 3000 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, який у зв`язку з відмовою в задоволенні позову має бути покладений на позивача.

Згідно з матеріалами справи, 27 березня 2024 року позивачка уклала договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Вілеон» в особі керуючого партнера Вишневецької Т.А. (а.с. 57-59). Додатковою угодою від 27.03.2024 до договору визначено що клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) у розмірі 16 тис. грн. У разі, якщо обсяг виконаних робіт з наданих послуг перевищує 7 умовних годин роботи адвоката, Клієнт сплачує об`єднанню гонорар у розмірі 2500 грн. за умовну годину роботи адвоката (а.с. 60). Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 20.01.2025, Виконавцем виконано та належним чином оформлено, а Замовником прийнято юридичні послуги, значені в п.1.1 Договору про надання правової допомоги на загальну суму 22 250 00 грн (а.с. 61).

При цьому суд звертає увагу, що у адвокатських запитах адвоката Лінівенка В.В. від 11.05.2025 (а.с. 34) та адвоката Якубенко Ю.В. від 12.06.2025 (а.с. 37) на адресу голови правління ПрАТ СК «Еталон» відсутні відомості, що правнича допомога надається від імені Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Вілеон» на підставі укладеного договору від 23.03.2024. Матеріалами справи не підтверджується існування договірних відносин між Адвокатським бюро та вищезазначеними адвокатами. В акті від 20.01.2025 також віднесено до витрат на правничу допомогу підготовку та направлення в інтересах Клієнта заяв на адресу страховика та вимог претензій на адресу відповідача. Проте всі ці документи підписані позивачкою, а згідно з наданими нею документами (а.с. 40-43), вимоги відповідачу направлялися з відділень поштового зв`язку у м. Чернігові, тоді як юридична адреса Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Вілеон» - м. Харків.

Натомість позивачем укладено договір про надання правової допомоги саме з Адвокатським бюро, і матеріалами справи не підтверджується існування договірних відносин між Адвокатським бюро та вищезазначеними адвокатами.

За приписами статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Стороною в договорі про надання правової допомоги є Адвокатське бюро.

В акті від 20.01.2025 також віднесено до витрат на правничу допомогу підготовку та направлення в інтересах Клієнта заяв на адресу страховика та вимог претензій на адресу відповідача. Проте всі ці документи підписані позивачкою, а згідно з наданими нею документами (а.с. 40-43), вимоги відповідачу направлялися з відділень поштового зв`язку у м. Чернігові, тоді як юридична адреса Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Вілеон» - м. Харків.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього Закону).

Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії, які враховує суд при розподілі судових витрат, зокрема, суд має оцінити обгрунтованість таких витрат та пропорційність їх до предмету спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договором № 43657029, з урахуванням пропорційного зменшення у зв`язку з частковим задоволенням позову, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 2 000 грн.

Визначаючи розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційного зменшення у зв`язку з частковим задоволенням позову, недоведеності пов`язаності окремих послуг із договором про надання правової допомоги від 27.03.2024, а також характеру правовідносин, ціни позову, обсягу та реальності наданих адвокатом послуг, необхідності вчинення процесуальних дій, принципів обгрунтованості, співмірності судових витрат та розумності їхнього розміру, суд доходить висновку про необхідність їх стягнення у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ч. 1, 2 ст. 22, ст. 23, ч. 2 ст. 530, 599, 610, ч. 611, 1166, ч. 2 ст. 1187, ст. 1194 Цивільного кодексу України, ст. 22, 36, 37, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 10, ст. 28, ст. 82, 175, 209, 258, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН» (03067 м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6, ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також інфляційних втрат та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 30 775 грн (тридцять тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень) 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН» (03067, м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН» (03067 м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн (десять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ЕТАЛОН» (03067 м. Київ, вул. Гарматна, буд. 8, приміщення 6, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1 211 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 04.04.2025.

Суддя Олег КОСЕНКО