Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року селище Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого - судді Кравченко О.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Хорольської І.П.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба, ОСОБА_6 . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 5,180 га, кадастровий номер :01:001:0448, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки площею 5,190 га, кадастровий номер :01:002:0368, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; домоволодіння в АДРЕСА_1 , та домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Домоволодіння в АДРЕСА_1 , складається із житлового будинку (літ.А в технічному паспорті), сіней (літ.а), сараю (літ.Б), вбиральні (літ.В), споруд (№1-3). Загальна площа будинку становить 41,51 м2, житлова 21,6м2. Присадибна земельна ділянка не приватизована.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, позивачка, її тітка ОСОБА_5 та двоюрідна сестра ОСОБА_4 є спадкоємицями за заповітом, так як за життя баба склала заповіт, згідно якого:

- земельну ділянку площею 5,180 га, кадастровий номер :01:001:0448, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та домоволодіння в АДРЕСА_1 заповідала своїй доньці, а її тітці - ОСОБА_5

- земельну ділянку площею 5,190 га, кадастровий номер 601:002:0368, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповідала своїй онуці, а її двоюрідній сестрі - ОСОБА_4

- домоволодіння в АДРЕСА_1 заповідала їй.

У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має можливості, у зв`язку з тим, що донька померлої, а її тітка, ОСОБА_3 на момент смерті своєї матері була пенсійного віку, і як непрацездатна особа має право на обов`язкову частку. З урахуванням наявності чотирьох спадкоємців за законом, обов`язкова частка сестри складає 1/8 частку у спадковому майні.

За результатами розгляду матеріалів спадкової справи нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій за наявності особи непрацездатного віку, її права на обов`язкову частку, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо оформлення спадкових прав.

На підставі викладеного, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 7/8 частин домоволодіння в АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку загальною площею 41,5 м2, житловою 21,6 м2 (літ.А в технічному паспорті), сіней (літ.а), сараю (літ.Б), вбиральні (літ.В), споруд (№1-3), що належало ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по праву спадкування за заповітом.

Ухвалою від 03 лютого 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. Витребувано від державного нотаріуса Магдалинівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 04 березня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Пономаренко О.Л. підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, кожна окремо подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Крім того, на виконання ухвали суду, державним нотаріусом надана копія спадкової справи №218/2016, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Вислухав пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст.ст.12 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25.04.2025 Виконавчим комітетом Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

19 січня 2011 року ОСОБА_6 , склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Поливанівської сільської ради Магдалинівського району дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за №06, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження:

- житловий будинок АДРЕСА_1 з присадибною земельною ділянкою 0,51 га, земельну ділянку (пай) площею 5,180 га, яка розташована на території Поливанівської сільської ради Магдалинівського району дніпропетровської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-ДП №122847 від 05 липня 2011, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5160 заповіла дочці, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- земельну ділянку (пай) площею 5,1900 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщену на території Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, яка належить їй згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії Як №0632113, заповіла онучці, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- житловий будинок АДРЕСА_2 заповіла онуці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як вбачається, з інформаційної довідки КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 30.10.2024 №00/743/02-24, ОСОБА_6 є власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження сільського голови Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 08.02.2016 №18 «Про перейменування вулиць на території Поливанівської сільської ради», вулицю Кірова перейменовано на вулицю Садова.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №44903324 від 29.08.2016 вбачається, що зареєстрована спадкова справа №218/2016 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії спадкової справи №2018/2016 вбачається, що 29.08.2016 позивачка ОСОБА_2 звернулася до Магдалинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім позивачки, 29.08.2016 із заявами про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_6 також звернулися ОСОБА_5 , ОСОБА_8 .

Крім того, 07 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Магдалинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття належної їй обов`язкової частки у спадковому майні, що залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .

Листом від 07.11.2016 №1198/02-14 державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори Сушко В.Б. спадкоємцям померлої ОСОБА_6 роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про спадщину за заповітом у зв`язку з наявністю спадкоємця ОСОБА_3 , яка на час смерті матері була непрацездатною, тобто пенсійного віку, тому вона має право згідно до вимог ст.1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, та рекомендовано звернутися до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1235, ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. У разі порушення права спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов`язкову частку. Суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

З матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя залишила заповіт, яким розподілила належне їй майно між спадкоємцями ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , як спадкоємці за заповітом, у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , подавши до Магдалинівської державної нотаріальної контори відповідні заяви.

Крім того, до Магдалинівської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 із заявою про прийняття належної їй обов`язкової частки у спадковому майні, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на частину нерухомого майна по праву спадкування за заповітом, позивачка посилається на те, що нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю особи непрацездатного віку ОСОБА_3 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до вимог ст.1241 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

За положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Порядок видачі нотаріусами свідоцтва про право на спадщину за заповітом (у тому числі і визначення розміру обов`язкової частки у спадщині), передбачений пунктом 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі Порядок).

Так, відповідно до підпунктів 5.5 та 5.6 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини.

Відповідно до підпункту 5.15 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку, визначивши розмір обов`язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Враховуючи наведене, наявність спадкоємця, який відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, не є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Саме на нотаріуса діючим законодавством покладено обов`язок визначити розмір обов`язкової частки у спадковому майні та видати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Із спадкової справи вбачається, що сторони не зверталися до нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачкою не доведено неможливість в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також не доведено, що її право на спадщину оспорюється або не визнається відповідачами.

Суд не може підміняти собою нотаріуса, уповноваженого вчиняти нотаріальні дії, приймаючи рішення, та вирішувати питання, які належать до компетенції такого суб`єкта.

З урахуванням наведених позивачкою обставин та правових підстав звернення до суду, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа Магдалинівська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: 51100, Дніпропетровська область, Самарівський район, с-ще Магдалинівка, вул.Центральна, буд.32.

Повний текст рішення складений 08.04.2025.

Суддя О.Ю.Кравченко