ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3003/25 Справа № 194/926/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плахтій О. В. на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 19 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву № на отримання кредиту, підписанням якої підтвердила згоду, що заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір.

30 липня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення боргу № 20200730, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 20881,72 грн., з яких: сума боргу по тілу 7515,70 грн., сума боргу по відсоткам 1374,22 грн., сума боргу за щомісячними процентами 6360,33 грн., сума заборгованості за пенею 5631,47 грн.

Відповідач частково виконав свої зобов`язання та сплатив 1088,98 грн. на погашення заборгованості. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07 липня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 20881,72 грн., з яких: сума боргу по тілу 7515,70 грн., сума боргу по відсоткам 1374,22 грн., сума боргу за щомісячними процентами 6360,33 грн., сума заборгованості за пенею 5631,47 грн., понесені судові витрати.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 19 квітня 2018 року станом на 31 березня 2023 року у розмірі 14161,27 грн., яка складається з заборгованості: за основною сумою боргу 7515,70 грн., за відсотками 285,24 грн., за щомісячними процентами 6360,33 грн., та судовий збір у сумі 2166,46 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею в розмірі 5631,47 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи.

Вважав, що суд першої інстанції розглянув по суті позовну заяву, подану неповноважною особою ОСОБА_2 ..

Крім того, суд першої інстанції не надав правової оцінки наявності в матеріалах справи двох різних редакцій реєстру боржників за кредитними договорами, доданого до договору відступлення прав вимоги № 20200730, укладеного між позивачем та ТОВ «ФК «ЦФР» 30 липня 2020 року, в частині, що стосується боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 19 квітня 2018 року.

Витяг з Реєстру боржників в редакції від 15.04.2024 року містить наступні дані щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19 квітня 2018 року:

сума заборгованості за основною сумою боргу 7515,70 грн., сума заборгованості за відсотками 285,24 грн., сума заборгованості за щомісячними відсотками (плата за управління кредитом) 6360,33 грн.,сума заборгованості за пенею 5631,47 грн., сума заборгованості разом 19792,74 грн.

Отже, витяг з Реєстру боржників в редакції від 15.04.2024 року та Реєстр боржників в редакції від 10.07.2024 року містять різні дані, щодо одного й того ж предмету розміру вимог переданих від кредитора до нового кредитора/позивача за цим позовом до боржника ОСОБА_1 , що є достатньою підставою вважати їх неналежними, недопустимими, недостовірними доказами у справі.

Суд першої інстанції визнав належним, допустимим доказом довідку від 01 серпня 2020 року за вих. №5429322-SG, складену ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» стосовно ОСОБА_1 : графік руху коштів по кредиту згідно КД № від 19/04/2018 та заяви клієнта, надалі Довідка № 5429322-SG.

Крім того, паспорт кредиту відповідно до висновків Верховного Суду, зроблених в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, не є складником кредитного договору, отже, Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №2590827 не може входити до складу кредитного зобов`язання. Також, розрахунок не є первинним документом бухгалтерського обліку.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення не врахував, що проценти згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № від 19.04.2018 року нараховані за межами строку користування кредитом, а саме: за період з 30.07.2020 року по 31.03.2023 року.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві, зазначало, що якщо апелянт не погоджується з відповідним розрахункомзаборгованості за кредитним договором № від 19.04.2018 року, він має право подати контррозрахунок.

Отже, заборгованість підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, які не спростовані належним чином, зокрема розрахунком заборгованості за договором № від 12.03.2021 року та відповідними копіями вказаного договору в якому відображаються всі істотні умови такого виду договору та договором факторингу з відповідними додатками.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 19792,74 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 власноруч підписала кредитний договір, у якому у розділі 2 зазначено, що всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладання цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей Договір; цей Договір, паспорт кредиту №2590827 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР».

З чого слідує, що ОСОБА_1 ознайомилася з усіма умовами кредитування, погодився з ними як прийнятними саме для неї як позичальника і приєдналася до таких Умов шляхом підписання паспорту кредиту та кредитного договору.

Також, на підтвердження волевиявлення відповідача щодо прийняття та приєднання саме до таких умов кредитування, які зазначені у Паспорті кредиту та Кредитному договорі, а також Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», свідчить отримання відповідачем зазначеної в наведених документах суми кредиту, користування кредитними коштами на власний розсуд, часткове повернення кредитодавцю грошових коштів у рахунок погашення кредиту, таким чином остання підтвердила свою згоду на пропозицію кредитодавця щодо укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах, які виконувалися нею протягом дії договору.

В заяві зазначено, що вона погоджується, що паспорт кредиту №2590827 від 19.04.2018 року містить умови укладеного нею кредитного договору, а ця заява разом з паспортом становлять кредитний договір між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень». А також доручає ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» сплатити на рахунок клієнта грошові кошти у сумі 10000 грн., 1200 грн. оплата страхового платежу, 360 грн. оплата за пакет послуг, при цьому зазначила номер своєї банківської картки, та особисто підписала цю заяву.

Згідно доданого паспорта кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» №2590827, який містить графік погашення кредитних зобов`язань та особисто підписаний ОСОБА_1 , в п. 4 зазначена сума кредиту 11560 грн., а п. 5 містить розмір відсотків: щомісячні проценти складають 2,99 %, річні проценти 11,99 %, загальні витрати 9795,78 грн., орієнтовна загальна вартість 21355,78 грн., реальні річна процентна ставка 92,60 %.

30 липня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було укладено договір відступлення прав вимоги №20200730, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору які підписані ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і містять печатки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, отримавши кредитні кошти на умовах, визначених кредитним договором № від 19 квітня 2018 року, свої договірні зобов`язання у визначених договором строку і обсягу не виконала. Натомість, суд вбачав, що відповідач прийняла умови кредитного договору № від 19 квітня 2018 року та підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися, оскільки останню були сплачені кошти: 26.06.2018 року 1000 грн., 18.07.2018 року 900 грн., 17.08.2018 року 900 грн., 28.09.2018 року - 1000 грн., 26.12.2018 року 1000 грн., 21.01.2019 року 1000 грн., які відповідно до умов кредитного договору були розподіленні на тіло кредиту та річні відсотки і щомісячні проценти.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Підставою позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № від 19 квітня 2018 року та стягнення заборгованості за цим кредитом, заборгованості за процентами, визначеними відповідно до умов кредитування.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно зі ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на виконання умов вказаного кредитного договору ОСОБА_1 були надані у розпорядження кредитні кошти на умовах сплати процентів за обумовленими по кожному договору ставками, однак будучи ознайомленим з істотними умовами кредитного договору, що засвідчено особистими підписами позичальника, не виконує належним чином зобов`язання за кредитними договорами у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Із розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що ОСОБА_1 не здійснила погашення заборгованості в обумовлений в договорі строк та порядку, тому були нараховані відсотки за користування кредитними коштами.

Наданими суду доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про безпідставне стягнення заборгованості по процентах.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 19792,74 грн..

Доводи про неприйняття розрахунку заборгованості за цим кредитним договорам та паспорт кредиту не є складовою частиною кредиту не можуть бути прийнятими до уваги. Не зважаючи на те, що розрахунок заборгованості не є первинною бухгалтерською документацією у розумінні чинного законодавства, однак у сукупності із іншими наявними у справі доказами підтверджує наявність у боржника заявлених позивачем сум кредитної заборгованості.

Крім того, пунктом 6 Паспорту передбачено графік погашення заборгованості за кредитними коштами з 19.04.2018 року по 17.04.2020 року, з якого вбачається загальна сума заборгованості 21355,78 грн., тіло кредиту 11560 грн., річні відсотки 1500,18 грн., щомісячні проценти 8295, 60 грн.

Доказом перерахування грошових коштів позичальнику за кредитним договором № від 19 квітня 2018 року є довідка від 01 серпня 2020 року за вих. № 5429322-SG, яка містить виписку з рахунку ОСОБА_1 , якою підтверджується сума транзакції 11560,00 грн., а також є сплата заборгованості за кредитним договором позичальником 26.06.2018 року 1000 грн., 18.07.2018 року 900 грн., 17.08.2018 року 900 грн., 28.09.2018 року - 1000 грн., 26.12.2018 року 1000 грн., 21.01.2019 року 1000 грн.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що довідка містить підписи та печатки як ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» так і ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», подана та підписана кваліфікованим електронним підписом представника позивача і надана на відзив сторони відповідача у зв`язку з не визнанням у цій частині позовних вимог, тому є належним та допустимим доказом.

Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 19 квітня 2018 року, який надано позивачем, вбачається, що станом на 30.07.2020 року у ОСОБА_1 є загальна сума заборгованості 20881,72 грн., тіло кредиту 7515,70 грн., річні відсотки 1374,22 грн., щомісячні проценти 6360,33 грн., пеня 5631,47 грн.

На виконання вимог сторони відповідача подані та підписані кваліфікованим електронним підписом представника позивача Витяг з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та договір відступлення прав вимоги №20200730 від 30.07.2020 року. Отже, суд вважає, що останні подані у відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України та є допустимими доказами у справі.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № в сумі 20881,72 грн., з яких: тіло кредиту 7515,70 грн., річні відсотки 1374,22 грн., щомісячні проценти 6360,33 грн., пеня 5631,47 грн., які підписані ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і містять печатки.

Колегія суду зазначає, що відповідач не надала ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості за кредитним договором,наданий позивачем та не довела відсутність заборгованості.

Доводи про те, що суд першої інстанції розглянув позовну заяву, подану неповноважною особою Кудіною А.В., є безпідставними.

В матеріалах справи наявна довіреність представника на представлення інтересів ТОВ «ФК «ЄАПБ», видана Генеральним директором ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревуновим Р. О. відповідно до п.п. 15.5.5. Статуту ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яким передбачено право Генерального директора видавати довіреності третім особам на здійснення дій від імені Товариства, за винятком (повноважень, віднесених до компетенції Загальних зборів).

На підтвердження повноважень Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревунова Романа Олеговича позивач долучив до позовної заяви засвідчені належним чином копію Протоколу №41 Загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «ФК «ЄАПБ» та копію Наказу про призначення Генерального директора ТОВ «ФК «ЄАПБ»

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.04.2018 року на користь правонаступника кредитора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 19792,74 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плахтій О. В. залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: