УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 523/18551/23

провадження № 61-1633ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, виключення та поновлення актового запису про батька,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

скасувати усиновлення повнолітньої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

виключити актовий запис про батька - ОСОБА_1 , м. Одеса та поновити ОСОБА_4 , м. Вітебськ.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси віл 09 вересня 2022 року № 2-2827 він усиновив дитину ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ) від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відносини між позивачем та усиновленою особою не склалися та з часом виявилось, що усиновлена особа відкрито проявляла неповагу, вела себе нахабно цинічно, лицемірно та меркантильно. Зазначав, що у разі здійснення скасування усиновлення вже повнолітньої особи воно може бути скасовано за вимогою усиновлювача у разі відсутності сформованих сімейних відносин, досягнення яких складає мету усиновлення.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що вже існують судові рішення, які набрали законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька ОСОБА_1 , місто Одеса та поновлення ОСОБА_4 , місто Вітебськ, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

07 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, та на підставі частини третьої статті 238 СК України скасувати усиновлення неповнолітньої особи.

Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надати докази сплати судового збору.

19 березня 2025 року до Верховного суду надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору в розмірі 605 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що предметом розгляду цієї справи є позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключення та поновлення актового запису про батька.

Судами попередніх інстанції встановлено, що в провадженні Суворовського районного суду перебувало чотири справи з приводу скасування усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року у справі № 523/6926/19, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, заява ОСОБА_1 , заінтересована: особа ОСОБА_3 про скасування усиновлення залишена без розгляду, у зв`язку із тим що вона подана в порядку окремого провадження. Роз`яснено ОСОБА_1 його право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку позовного провадження.

Постановою Верховного Суду від 08 лютого 2021 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 18 листопада 2019 року та постанова Одеського апеляційного суду від 23 липня 2020 року залишені без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2022 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 08 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_3 про скасування усиновлення відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року у справі № 523/17852/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2019 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення залишено без руху.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2020 року у справі № 523/1603/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 , про скасування усиновлення задоволено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2020 року скасовано, позов залишено без розгляду.

Підставою залишення позову без розгляду стали наступні обставини: а) в обґрунтування свого позову, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що протиправна поведінка усиновлювача

ОСОБА_7 загрожує життю, здоров`ю усиновленого або інших членів сім`ї, а тому відсутні визначені частиною другою статті 238 СК України правові підстави для скасування усиновлення після досягнення дитиною повноліття;

б) в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала аналогічна справа №523/7633/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення, за наслідками розгляду якої рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 (

АДРЕСА_2 , зареєстрована з 07 лютого 2000 року

в АДРЕСА_3 ) відмовлено, позов по якій до суду надійшов раніше, а саме 19 листопада 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 11 січня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року за нововиявленими або виключними обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи ОСОБА_7 , про скасування усиновлення відмовлено.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року у справі № 523/7633/20, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси

від 19 травня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 23 грудня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у пунктах 26, 27 у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначила, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предметом цього позову є вимоги про скасування усиновлення, виключення актового запису про батька - ОСОБА_1 , місто Одеса та поновлення актового запису про батька ОСОБА_4 , місто Вітебськ. Підставами позову є те, що між сторонами не склалися відносини, що необхідні для нормального життя та спілкування, відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновленого.

Судами установлено, що підстави та предмет позову у цій справі

№ 523/18551/23 та у справі 523/7633/20, які набрали законної сили, є тотожними, оскільки позивачем по справам є ОСОБА_1 , а відповідачем по справам є ОСОБА_6 , тобто співпадають сторони, підстава та предмет спору.

Установивши, що заявлені позовні заяви ОСОБА_1 у цій справі

№ 523/18551/23 та у справі 523/7633/20 є тотожними, суд дійшов вірного висновку про закриття провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування усиновлення, виключення та поновлення актового запису про батька.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун