Справа № 489/938/25
Номер провадження 2/489/1377/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - позивач або ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ") до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію

встановив

В лютому 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача на користь позивача 11715,27 грн. - боргу за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач здійснював постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії позивач виконував в повному обсязі та належним чином, але відповідачем оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась.

Ухвалою від 12.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, представник позивача просив розглядати справу без його участі, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2024 у справі №489/7282/24 відмовлено у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №377500505 від 07.05.2024 квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 .

Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаного будинку за адресою: АДРЕСА_3 в опалювальних сезонах 2022-2024 р.р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Позивачем було надіслано на адресу відповідача досудову вимогу №339-ф89 від 23.05.2024 в порядку досудового урегулювання сплати боргу.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2022 по 01.11.2024 складає 11715,27 грн.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

В п.2 ч.1 ст. 5 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч.1 ст. 12 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

Згідно з ч.1 ст. 10 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово - комунальні послуги", споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч.ч. 1, 4 ст. 9 Закону України "Про житлово - комунальні послуги").

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 576/2721/19 від 15.04.2021.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/7683/13-ц від 20.09.2018 суд апеляційної інстанції виправив допущені судом першої інстанції помилки та, скасовуючи ухвалене ним рішення і частково задовольняючи позов, з урахуванням положень статті 319 ЦК України, правильно виходив з того, що в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен із співвласників має нести відповідальність відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Тягар утримання майна лежить на співвласниках квартири (стаття 322 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.610 та ст.611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь яких доказів не надано.

Суд приходить до висновку, що позивач здійснював постачання теплової енергії, а відповідач будучи споживачем послуг з постачання теплової енергії не виконав свої зобов`язання по сплаті за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн., які були понесені позивачем при зверненні до суду з позовною заявою.

Керуючись ст. ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», МФО 320478, ОКПО 30083966) заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.09.2022 - 01.11.2024 в розмірі 11715 грн. 27 коп. (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять гривень двадцять сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (на р/р НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , адреса: 54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.04.2025.

Суддя В. В. Кокорєв