ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
04 квітня 2025 року м. Чернігів
Унікальний номер справи № 751/6607/23
Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю.К.
Апеляційне провадження № 22-з/4823/78/25, 22-з/4823/74/25
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем Зіньковець О.О.,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»),
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи заяви ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за несвоєчасний розрахунок внаслідок набуття у власність предмета іпотеки.
У С Т А Н О В И В:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі 246768,92 грн, що є нфляційними втратами, 3% річних, які нараховані за період з 22 квітня 2016 року по 26 жовтня 2022 року на суму 209683,24 грн, яка у період з 28 вересня 2022 року по 26 жовтня 2022 року сплачена позивачу в рахунок часткового погашення зобов`язань в розмірі 3954749,71 грн з відшкодування йому, як іпотекодавцю, перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог відповідача, як іпотекодержателя.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь ОСОБА_1 246 768,92 грн, що є інфляційними втратами та 3% річних, за період з 22 квітня 2016 року по 26 жовтня 2022 року, а також 2 467,69 грн судового збору, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 березня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2024 року скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 85 483,07 грн, три відсотки річних у сумі 13 869,06 грн, 993,49 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, 8 052 грн витрат на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» 2 211,29 грн судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

21 березня 2025 року до апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення, в якій відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» 11 000 грн понесених в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу.

Мотивуючи заяву, ТОВ «ВІН ФІНАНС» указувало, що на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України надає докази понесених витрат у суді апеляційної інстанції: копію договору про надання правової допомоги № 10/1 від 12 лютого 2024 року, копію додаткової угоди № 68 від 20 січня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 10/1 від 12 лютого 2024 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 20 березня 2025 року, копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) від 20 березня 2025 року.

ОСОБА_1 подав апеляційному суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких зазначив, що визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду цієї справи у сумі 11 000 грн є завищеним та не відповідає критерію дійсності. На думку позивача, розрахунок витрат на професійну правову допомогу, які підлягають компенсації відповідачу, слід здійснювати, виходячи з суми не більше 3 000 грн. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено на 59,74%, то відповідачу може бути відшкодовано витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі, не більше ніж 1 792,20 грн (59,74% від 3 000 грн).

26 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача 40,26% від 10 000 грн, що є рештою судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанції, тобто 4 026,36 грн, оскільки це питання не було вирішено апеляційним судом під час ухвалення судового рішення.

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, понесених ним при розгляді заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення. До заяви позивачем додано: договір про надання правової допомоги від 25 березня 2025 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 03 квітня 2025 року та копію рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяв ОСОБА_1 , ТОВ «ВІН ФІНАНС», апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Під час судового засідання апеляційного суду 04 квітня 2025 року представником позивача Тихановським Д.М. заявлено клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Стаття 13 ЦПК України закріплює положення щодо диспозитивності цивільного судочинства.

За положеннями ч.1, 3 цієї статті, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Процесуальний закон прямо не передбачає залишення без розгляду клопотання про ухвалення додаткового рішення, отже слід застосувати приписи ч. 9 ст. 10 ЦПК України, яка передбачає, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд своєю ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ураховуючи диспозитивність цивільного судочинства та те, що позивач скориставшись процесуальним правом, не підтримав подану ним заяву про ухвалення додаткового рішення, просив її залишити без розгляду, колегія суддів вважає, що таке клопотання сторони позивача має бути задоволено.

Перевіривши доводи заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Під час апеляційного розгляду справи представник ТОВ «ВІН ФІНАНС» адвокат Міньковська А.В. зазначала про намір подати докази на підтвердження витрат, понесених адвокатом в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 19 березня 2025 року питання розподілу судових витрат ТОВ «ВІН ФІНАНС» на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи не вирішувалось.

21 березня 2025 року, тобто у межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надійшла заява представника ТОВ «ВІН ФІНАНС» адвоката Міньковської А.В. про стягнення з позивача на користь відповідача 11 000 грн понесених в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до приписів ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 навів висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не є співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Втім, незалежно від того, яким є порядок обчислення гонорару, форма та строки його сплати, важливо, щоб його розмір відповідав визначеним процесуальним кодексом критеріям співмірності. А саме: складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціні позову та/або значенню справи для сторони, в тому числі впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічного інтересу до справи.

Представництво інтересів ТОВ «ВІН ФІНАНС» у суді апеляційної інстанції адвокат Міньковська А.В. здійснювала на підставі ордеру від 17 січня 2025 року серії АI № 1795330, виданого Адвокатським Бюро «Анастасії Міньковської» (а.с. 194 зворот), на підставі договору про надання правової допомоги № 10/1 від 12 лютого 2024 року (а.с. 248 зворот - 251).

Відповідно до договору № 10/1 про надання правової допомоги, укладеного 12 лютого 2024 року між АБ «Анастасії Міньковської» та ТОВ «ВІН ФІНАНС», для надання юридичної допомоги клієнту, адвокатське бюро призначає адвоката Міньковську А.В. Пунктом 4.12 цього договору передбачено, що у разі прийняття судом позитивного рішення на користь клієнта останній зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката в таких розмірах: 5 000 грн за позитивне рішення у суді першої інстанції, 10 000 грн у суді апеляційної інстанції, 15 000 грн у суді касаційної інстанції.

Детальним описом робіт (наданих послуг) від 20 березня 2025 року, підписаним керуючою АБ «Анастасії Міньковської» Міньковською А.В., визначено, що на момент складання попереднього детального опису адвокатом надано такі послуги: 6 000 грн складання та наступне направлення апеляційної скарги тривалістю 2 год., 5 000 грн гонорар успіху адвоката (частково позитивне рішення) (а.с. 252).

Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 20 березня 2025 року, укладеним між АБ «Анастасії Міньковської» та ТОВ «ВІН ФІНАНС», підтверджено, що адвокатське бюро надало, клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 11 000 грн, зокрема: 6 000 грн складання та наступне направлення апеляційної скарги тривалістю 2 год., 5 000 грн гонорар успіху адвоката (частково позитивне рішення) (а.с. 253).

Зважаючи на зміст ухваленої апеляційним судом постанови та надані стороною відповідача докази, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ «ВІН ФІНАНС» у суді апеляційної інстанції.

При цьому, колегія суддів вважає слушними та частково погоджується із викладеними стороною позивача доводами щодо неспівмірності розміру заявлених стороною відповідача до стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає, що визначена стороною відповідача вартість витрат за надану професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у сумі 11 000 грн є завищеною та не відповідає критерію дійсності, оскільки ТОВ «ВІН ФІНАНС» неодноразово зверталось з апеляційними скаргами на рішення судів першої інстанції, ухвалені при вирішенні спорів між цими ж сторонами з однаковим предметом позову і за аналогічних обставин, але за різні періоди часу. Доводи апеляційних скарг ТОВ «ВІН ФІНАНС» є однаковими в усіх справах. Позиція сторони відповідача в усіх спорах залишалась незмінною.

Наведені мотиви щодо наявності сталої правової позиції при неодноразовому зверненні з аналогічними позовами викладені апеляційним судом у постанові від 19 березня 2025 року за підсумками розгляду апеляційної скарги ТОВ «ВІН ФІНАНС», що стало підставою для зменшення розміру судових витрат до відшкодування і стороні позивача.

Як свідчить зміст постанови Чернігівського апеляційного суду від 19 березня 2025 року, апеляційну скаргу ТОВ «ВІН ФІНАНС» задоволено частково на 59,74%.

Виходячи з наведеного вище, зважаючи на те, що безпосередньої участі під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача не брала, ураховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх обсягом, колегія суддів вважає, що розрахунок витрат, які підлягають компенсації відповідачу, слід здійснювати, виходячи з суми у 5000 грн, що відповідає критерію реальної вартості наданих послуг в суді апеляційної інстанції. Виходячи з наведеного, а також зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги на 59,74%, суд вважає за необхідне відшкодувати ТОВ «ВІН ФІНАНС» 2 987 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (59,74% від 5 000 грн).

Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про необхідність застосування положень ч. 9 ст. 141 ЦЦЦПК України при вирішенні питання про відшкодування судових витрат стороні відповідача, оскільки вони ґрунтуються на довільному тлумаченні позивачем зазначеної норми цивільно-процесуального законодавства. Зловживань представника відповідача процесуальними правами у цій справі не встановлено.

Вирішуючи заяву про відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, понесених позивачем при розгляді заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів зважає на таке.

За умовами п. 1.1. укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Підгорним К.Є. договору про надання правової допомоги від 25 березня 2025 року, замовник доручає адвокату, а адвокат зобов`язується надати замовнику наступну правову допомогу: представляти інтереси замовника в Чернігівському апеляційному суді, захищаючи його права та законні інтереси в суді апеляційної інстанції під час розгляду заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення у справі № 751/6607/23, зокрема, підготувати за підписом замовника заперечення щодо присудження на користь ТОВ «ВІН ФІНАНС» розміру судових витрат.

Пунктом 1.3 указаного договору передбачено, що вартість правової допомоги, який замовник зобов`язується сплатити адвокату за цим договором, становить 1 000 грн, з урахуванням рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, що затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17 березня 2023 року за № 119.

Квитанцією до прибуткого касового ордеру № 1 від 03 квітня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_1 сплачено адвокату Підгорному К.Є. 1 000 грн на підставі договору від 25 березня 2025 року у справі № 751/6607/23.

Проаналізувавши надані суду докази понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що ці витрати понесені у зв`язку з розглядом заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення, а також зважаючи на пропорційність відшкодування особі судових витрат відповідно до задоволених вимог на 40,26%, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 402,26 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції (40,26% від 1 000 грн).

Керуючись ст. 141, 270, 367, 374, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» 2 987 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 402 (чотириста дві) грн 26 коп. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Повний текст додаткового постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко