Справа № 490/1840/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Твердохліб К.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності, -
До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій позивач просив суд ухвалити рішення, яким:
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання, у якому представник ОСОБА_1 просив провести розгляд справи за його з позивачем відсутності.
Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечує, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
З матеріалів справи слідує, що власниками 1/1 частини у праві спільної сумісної власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (свідоцтво про право власності). Зазначене також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №404326825 від 19.11.2024 року.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке.
Частина перша статті 355 ЦК України вказує на те, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина друга, третя та четверта статті 355 ЦК України).
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).
У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України).
Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (частина перша статті 86 Земельного кодексу України).
Частина четверта статті 89 Земельного кодексу України вказує на те, що співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.
Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (частина п`ята статті 89 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що 1/1 частки житлового будинку АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .
Згідно із приписів статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України).
Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що частки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 у праві власності на 1/1 частину житлового будинку у АДРЕСА_1 є рівними та складають по за кожним.
Доказів на спростування зазначеного матеріали не містять.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 263, 264, 265 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визначити що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є рівними та складають по за кожним співвласником.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Суддя Шолох Л.М.