ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 638/20170/21

провадження № 22-ц/818/1670/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року, постановлене під головуванням судді Агапова Р.О.,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 56230,20 грн. за період з 01.12.2017 року по 30.11.2021 року, 3% річних у сумі 2457,72 грн., інфляційні витрати у сумі 5875,56 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2017 року по 30.11.2021 року у розмірі 56230,20 грн., 3% річних у розмірі 2457,72 грн., інфляційні витрати у сумі 5875,56 грн. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» по 1135,00 грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу задовольнити, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання, інфляційних втрат та 3% річних відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково не враховано, що з 08 лютого 2018 року, власницею квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , тому заборгованість за послуги з теплопостачання за період з лютого 2018 року підлягає стягненню з неї. Зазначає, що заборгованість за послуги з теплопостачання може бути стягнена з ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по січень 2018 року включно, оскільки у цей період спірна квартира перебувала у її власності. Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», звертаючи до суду з позовом, не було позбавлено можливості перевірити актуальну інформацію щодо власника квартири.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи заборгованість відповідачами не сплачена, доказів зворотного суду не надано. Заперечень щодо наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних суду не надано.

Судова колегія частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що у грудні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 19 грудня 2019 року та є споживачем послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі».

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 02 березня 2016 року (а.с. 56).

Заборгованість по сплаті послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.12.2017 року по 30.11.2021 року складає 56230,20 грн.

08 лютого 2018 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 приймає у власність двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с. 61-62).

Згідно з вимогами ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності зі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з вимогами ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Отже, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2018 року між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири номер АДРЕСА_1 .

Пунктом 6 вказаного Договору передбачено, що право власності на квартиру, яка є предметом цього договору виникає у Покупця з моменту нотаріального посвідчення договору та державної реєстрації.

Отже, лише 08 лютого 2018 року, ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_4 та до цього моменту не була споживачем послуг, наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою.

При цьому договір купівлі-продажу квартири від 08 лютого 2018 року, згідно з яким відповідачка стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Отже, заборгованість, утворена у період з 01.12.2017 року до 08.02.2018 року підлягає стягненню з ОСОБА_1 , оскільки на той період вона була власником спірної квартири.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2017 року по 30.11.2021 року у розмірі 56230,20 грн., 3% річних у розмірі 2457,72 грн., інфляційні витрати у сумі 5875,56 грн., суд першої інстанції помилково не врахував, що 08 лютого 2018 року право власності на спірну квартиру зареєстровано ОСОБА_2 , тому, вимоги КП «ХТМ» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 з 08 лютого 2018 року не відповідають вимогам закону.

З відомостей нарахувань інфляційних втрат та 3% річних по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що періодом нарахувань є три роки, починаючи з 01.12.2018 року.

За таких обставин, 3 % річних у розмірі 2457,72 грн. та інфляційні втрати у розмірі 5875,56 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2266,82 грн. та з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 у розмірі 3397,05 грн., з урахуванням задоволення позовної заяви та часткового задоволення апеляційної скарги.

Рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 не оспорюється і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Зудер`янц Вікторії Вікторівни задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року змінити в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з грудня 2017 року по січень 2018 року у розмірі 89,21 грн.

В іншій частині в задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2266,82 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3397,05 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова