Справа № 308/402/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 березня 2025 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., при секретарі судового засідання Боти О.І., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього 2881055, 75 грн., що складається з 2829200 грн. основного боргу, що становить 70730 доларів США, а також 3% річних за період з 23.05.2024 по 08.01.2025 в сумі 51855, 75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 травня 2024 року між ним ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого він надав позичальнику 1629200 гривень, що на день підписання договору відповідало еквівалентові 40730 доларів США, а позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа кожного місяця, рівними платежами по 54306,66 грн. повертати йому позику з кінцевим терміном погашення до 30 жовтня 2026 року. (Копія договору позики додається). Позика грошей проведена в повному обсязі до підписання договору що закріплено в п.2 договору. Того-ж дня, 23 травня 2024 року між ним ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено ще один договір позики, за умовами якого він надав позичальнику 1200000 гривень, що на день підписання договору відповідало еквівалентові 30000 доларів США, а позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа кожного місяця, рівними платежами по 40000 грн. повертати йому позику з кінцевим терміном погашення до 30 жовтня 2026 року. (Копія договору позики додається). Позика грошей проведена в повному обсязі до підписання договору, що закріплено в п.2 договору. ОСОБА_2 умови договору щодо щомісячного повернення позики частинами не виконував, а на неодноразові нагадування про взяті на себе зобов`язання не реагував належним чином посилаючись на різні життєві обставини. Гроші по сьогоднішній день позичальник не повернув. Враховуючи що договором не встановлено розміру процентів за порушення грошового зобов`язання, то з відповідача крім основного боргу підлягає стягненню 3% річних. Я виконав умови договору, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, в зв`язку з чим з ОСОБА_2 слід стягнути : - суму основного боргу за двома договорами позики в розмірі 2829200 грн. (1629200 +1200000), що на день укладання договору становило 70730 доларів США (40730+30000). - 3% річних за період з 23 травня 2024 року по 08 січня 2025 року (8 місяців 16 днів, або 223 дні), в розмірі 51855,75 грн. за Розрахунок 3% річних за період з 23 травня 2024 року по 08 січня 2025 року: (2829200 (загальний основний борг) Х0,03 % (річних) = 84876 грн рік; 84876 (проценти за рік) / 365 (кількість днів в році) = 232,5369863 грн. в день; 8 міс 16 днів = 223 дні; 223 X 232,5369863 (проценти за день) = 51855,75 (проценти за 8 міс.16 днів). Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, на день звернення до суду складає становить 2881055,75 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик на вебпорталі Судова влада України, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.

23 травня 2024 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику 1629200 гривень, що на день підписання договору відповідало еквівалентові 40730 доларів США, а позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа кожного місяця, рівними платежами по 54306,66 грн. повертати позику з кінцевим терміном погашення до 30 жовтня 2026 року.

Позика грошей проведена в повному обсязі до підписання договору що закріплено в п.2 договору.

23 травня 2024 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено ще один договір позики, за умовами якого позикодавець надав позичальнику 1200000 гривень, що на день підписання договору відповідало еквівалентові 30000 доларів США, а позичальник зобов`язався щомісячно до 5 числа кожного місяця, рівними платежами по 40000 грн. повертати позику з кінцевим терміном погашення до 30 жовтня 2026 року.

Позика грошей проведена в повному обсязі до підписання договору, що закріплено в п.2 договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Вказана позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц й з огляду на те, що договірні зобов`язання у розглядуваному випадку були укладені в іноземній валюті, а саме в доларах США, то така позиція касаційної інстанції підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

За умовами п.1 договорів позики зобов`язання відповідача по поверненню боргу визначено у грошовому еквіваленті до долара США.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних, проведений позивачем в позовній заяві, за період з 23 травня 2024 року по 08 січня 2025 року: (2829200 (загальний основний борг) Х0,03 % (річних) = 84876 грн рік; 84876 (проценти за рік) / 365 (кількість днів в році) = 232,5369863 грн. в день; 8 міс 16 днів = 223 дні; 223 X 232,5369863 (проценти за день) = 51855,75 (проценти за 8 міс.16 днів).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

У відповідності до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

У частинах першій та третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторона відповідача доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором позики суду не надала.

При цьому суд, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості наданий стороною позивача, зауважує, що заперечень щодо такого стороною відповідача не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми боргу за вищевказаним договором позики та 3 % річних від простроченої суми підлягає до задоволення, оскільки відповідач в порушення умов договору суму позики позивачу не повернув, жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед позивачем не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

З огляду на задоволення позову у повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі встановленому Законом.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 247, 263, 265, 273, 274 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 549-551, 625, 651, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_2 ) суму у 2881055 (два мільйона вісімсот вісімдесят одну тисячу п`ятдесят п`ять) гривень 75 копійок, яка складається з 2829200 гривень основного боргу за договорами позики від 23.05.2024, що становить 70730 доларів США, та 3 % річних за період з 23 травня 2024 року по 08 січня 2025 року в сумі 51855,75 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень та в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2025, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набранням рішенням суду законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов