Справа № 158/3937/24
Провадження № 2/0158/174/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

02 квітня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Корецької В.В.

за участю секретаря Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.07.2022 року у м. Луцьку Волинської області, відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «БАЗ», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.08.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, була застрахована. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховик, виплатило потерпілій особі страхову відшкодування у розмірі 17365 грн.

Внаслідок виплати потерпілій особі страхове відшкодування, враховуючи що відповідач залишив місце ДТП, позивач звернувся до ОСОБА_1 із вимогою в порядку регресу, однак жодних дій спрямованих на врегулювання відповідачем здійснено не було.

На підставі вищевикладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 17365 грн. завданих збитків у порядку регресу та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.01.2025 року, у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) учасників справи та призначено судове засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Представник ПАТ «СК «ПЗУ Україна» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.07.2022 року у м. Луцьку Волинської області, відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «БАЗ», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується відповіддю від НПУ/а.с.14-17/.

На підставі вищевказаної події, постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.08.2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП. /а.с.19-20/.

У судовому засіданні також встановлено, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «БАЗ», д.н.з. « НОМЕР_2 », була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.208457863 у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» /а.с.13/.

Розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_1 », становить 17365 грн., що підтверджується страховим актом №20512/1 /а.с.25-26/.

Власник автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_1 » погодилася із розміром страхового відшкодування, що підтверджується заявою від 11.08.2022 року /а.с.27а/.

12.08.2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 17365 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №00080924 /а.с.27/.

Також встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зверталося до ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу /а.с.28/.

Відповідач добровільно не відшкодував суму сплаченого страхового відшкодування, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент вчинення ДТП, далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, -це, в тому числі, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пп.«в» п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.

За загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була заподіяна шкода майну потерпілого (шкода, пов`язана з пошкодження транспортного засобу), цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, була застрахована, позивач, як страхувальник, виплатив потерпілому страхове відшкодування, враховуючи те, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди за його участю, позивач набув право зворотньої вимоги (регресу) до нього, як заподіювача шкоди, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування (шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди) у розмірі 17365 (сімнадцять тисяч триста шістдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Представник позивача адвокат Горячев Артем Віталійович, адреса: м. Київ, вул. Ж.Жабаєва, 7.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька