Справа № 352/238/25
Провадження № 2/352/371/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі судді Гриньків Д.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

03.02.2025 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.10.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено договір № 1052556 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 грн строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.2% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, та 0,01% в день знижена процентна ставка, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

21.06.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №21062024, відповідно до якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за зазначеним договором в сумі 19751,96 грн., з яких: - 3999,93,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15752,03 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом та стягнення з відповідача за вказаним договором заборгованості в загальній сумі 19 751,96 грн. Представник позивача також просила стягнути з Слободян Н.Б. судовий збір.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Представник відповідача скористалася правом на подання відзиву. На заперечення позовних вимог вказала про відсутність первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій щодо надання і отримання кредиту, а саме те, що здійснений ТОВ «Селфі Кредит» розрахунок заборгованості і лист ТОВ «Пейтек» не є такими первинними документами, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами. Окрім цього вважає договір №1052556 від 12.10.2023 та додатки до нього належним чином не підписані та належним чином не засвідчені, зокрема довідка про ідентифікацію не підписана уповноваженою на це особою, а договір №1052556 про надання споживчого кредиту від 12.10.2023 та додаток №1 до нього не підписано ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Також вважає необґрунтованим розрахунок заборгованості наданий позивачем, оскільки встановлена договором №1052556 відсоткова ставка суперечить вимогам ч.5 п. ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем 05.03.2025 року до суду були надіслані письмові пояснення, в яких представник позивача вважає аргументи у відзиві на позовну заяву відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання за кредитним договором. Зазначає, що повідомлення про перерахування коштів від ТОВ «ПЕЙТЕК», що підтверджує факт перерахування коштів позичальнику, оскільки згідно договору №03052022-1 укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК» друге здійснює перекази коштів на рахунок позичальників. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не створює рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а, отже, твердження представника відповідача є необґрунтованим та таким, що не стосується справи. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. Вважає доказами, які безспірно доводять існування між сторонами договірних зобов`язань, копію кредитного договору №1052556 від 12.10.2023 року, копію додатку №1 до кредитного договору №1052556 від 12.10.2023 року та копію паспорта споживчого кредиту, які підписано електронним цифровим підписом сторін, а також копію довідки про ідентифікацію, які підтверджують накладення електронних цифрових підписів саме ОСОБА_1 .

Зауважує, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а отже Позивачем було надано належні докази щодо підписання сторонами кредитного договору. Щодо нарахування відсотків згідно умов кредитного договору, представник позивача зазначає, що такі є істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України. Тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В додаткових письмових поясненнях представник відповідача серед іншого вказала, що лист ТОВ «ПЕЙТЕК» № від 28.02.2025 року, який надійшов на вимогу ухвали суду, не був надісланий ані відповідачці, ані її представнику Михайлюк А.Р., а тому вважає, що стороною позивача не виконано вимоги ухвали суду від 26.02.2025 року, не надано докази перерахування коштів (первинні банківські документи) в сумі 4000,00 грн., не дотримана процедура укладення договору, порушена процедура передбачена ст. 43 ЦПК України долучення доказів до матеріалів справи, що тягне за собою відмову в позові. Окрім цього вважає кредитний договір нікчемним через недотримання письмової форми, оскільки обставина використання відповідачкою електронного підпису для підписання цього договору, на думку представника відповідача, не доведена. Окрім цього, вважає довідку ТОВ «Селфі Кредит» від 19.11.2024 про ідентифікацію недопустимим доказом, який би підтвердив передання одноразового ідентифікатора, адже вона не є електронним документом (повідомленням), пов`язаним з електронним правочином.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 05.02.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року постановлено клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі задовольнити частково.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року постановлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвокат Михайлюк А.Р. про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін відмовити.

Ухвалою суду від 05.03.2025 року постановлено клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 12.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1052556 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» на підставі Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 4000 грн строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.2% - стандартна процентна ставка в день, фіксована, та 0,01% в день знижена процентна ставка. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 дні. Мета отримання кредиту споживчі цілі (а.с.8-14).

Згідно п. 1.1 договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Згідно п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Сторони погодились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів (п.5.1 Договору).

Відповідно до п.п.9.2, 9.6 договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання . за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/ зазначений у цьому договорі.

Вказаний договір було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е518 12.10.2023 року (а.с.14).

Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (а.с. 15).

Відповідно до інформаційного повідомлення від споживача фінансових послуг, ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , цим повідомленням передала ТОВ «Селфі кредит» персональні дані з метою інформування про необхідність виконання нею зобов`язань під час укладення договору про надання споживчого кредиту №1052556 від 12.10.2023 року, яке підписане за допомогою електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е518 (а.с.27).

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,, з якою укладено договір №1052556 від 12.10.2023 року 11:30:56 ідентифікована ТОВ «Селфі кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Е518, час відправки ідентифікатора позичальнику: 12.10.2023 року, 11:30:27 год., номер телефону. На який було відправлено ідентифікатор: 79 (а.с.28).

Згідно з листом ТОВ «ПЕЙ ТЕК Україна» ТОВ «Селфі кредит» № 4 від 03.01.2025 року, відповідно до договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі кредит»: 12.10.2023 11:32:19 на суму 4000 грн, маска картки НОМЕР_1 , призначення платежу: зарахування на карту (а.с.30).

З інформації АТ «Універсалбанк» від 10.03.2025 року за №БТ/Е-1233, вбачається те, що банківська картка НОМЕР_3 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 ; 12.10.2023 року на вказану банківську картку було зарахування коштів у сумі 4000 грн від FUIB ManeyTransfer, власника картки НОМЕР_3 було вдало верифіковано банком на момент укладення договору при відкритті рахунку (а.с.).

До матеріалів справи позивач додав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, а саме: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 4000 грн, строк кредитування - 360 днів, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби, спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача - процентна ставка фіксована, стандартна процентна ставка в день 2.2%, 803 % - річних, знижена процентна ставка - 3.65% річних (0.01% в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою - 31680 грн, за зниженою процентною ставкою 29577,60 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 33577,6 грн, реальна річна процентна ставка 63026,16%, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е518 12.10.2023 року (а.с.16-17).

Розрахунок заборгованості, долучений до матеріалів справи, містить інформацію, щодо заборгованості за період з 12.10.2023 по 27.01.2024 року за договором позики № 1052556 від 12.10.2023 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , у відповідності до якого проценти за надання кредиту в розмірі 0,01%, що становить 0,4 грн, нараховувались у період з 12.10.2023 по 04.11.2023 року включно, з 10.11.2023 по 27.01.2024 року нарахування відсотків за користування кредитом відбувалось за процентною ставкою 2.2%, що становить 88 грн в день. При чому ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором 06.11.2023 року були внесені кошти в сумі: 0,01 грн на погашення тіла кредиту, 97,6 грн на погашення відсотків за користування кредитом; 30.11.2023 року - в сумі 0,02 грн на тіло кредиту, 2111,99 грн - на погашення відсотків за користування кредитом, 25.12.2023 року 0,04 грн на погашення тіла кредиту, 2199,98 грн на погашення відсотків за користування кредитом, що в загальній сумі становить 4409,57 грн. Станом на 27.01.2024 року загальна заборгованість за договором № 1052556 становить 19751,96 грн, з яких: 3999,93,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15752,03 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.33-40).

21.06.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір факторингу №21062024 від 21.06.2024 року. Згідно вищевказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №1052556 від 12.10.2023 року (а.с.41-50).

Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №21062024 від 21.06.2024 року свідчить про те, що ТОВ «Селфі кредит» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» борг за кредитним договором №1052556 від 12.10.2023 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , в загальній сумі 19751,96 грн (а.с.51).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Щодо черговості погашення вимог за договором.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Стосовно меж розгляду позовної заяви.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на судобов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20 (провадження № 61-475св22)).

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Щодо тверджень представника відповідача про нікчемність договору, суд зазначає, що договір №1052556 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 12.10.2023 року укладений на підставі Закону України «Про електронну комерцію», підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е518 з боку ОСОБА_1 та шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи з боку ТОВ «Селфі кредит». відповідно до п.п.9.2, 9.6 договору.

Суд приймає до уваги довідку про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 , яка надана на підтвердження здійснення ОСОБА_1 підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е 518, оскільки така належним чином підписана директором ТОВ «Селфі кредит» Куліш М.П. електронним підписом 12.01.2025 року, тобто при поданні позовної заяви до суду (а.с.28-29).

Окрім цього суд враховує висновки Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19 про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України), а отже твердження представника відповідача щодо нікчемності договору з підстав недодержання письмової форми суд вважає безпідставними.

Суд зазначає, що докази перерахування коштів ОСОБА_1 за умовами договору №1052556 від 12.10.2023 року підтверджено належними доказами, а саме: інформацією АТ «Універсалбанк» та листом ТОВ «Пейтек».

Щодо посилання сторони відповідача на неналежне засвідчення документів, то суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у справі № 591/6212/23 від 11.09.2024 року, вказано, що альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через «Електронний кабінет».

Водночас здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс, вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису.

Отже, судом встановлено, що 12.10.2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем на підставі Закону України «Про електронну комерцію» був укладений договір №1052556 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», за умовами якого позивач надав відповідачу кредит на суму 4000 грн на строк 360 днів, за яким проценти за користування кредитом нараховувались у сумі 0,01% за зниженою процентною ставкою та в розмірі 2.2% - за стандартною процентною ставкою. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідачем зобов`язання за договором виконувались не в повному обсязі, тому станом 21.06.2024 року утворилась заборгованість за договором.

В той же час, згідно розрахунку заборгованості за даним договором, який міститься в матеріалах справи, позивачем нараховувались відсотки за користування кредитом у період з 12.10.2023 року по 21.06.2024 року. Зокрема в період з 12.10.2023 по 05.11.2023 року ТОВ «Селфі кредит» було нараховано відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 0,01%, що в загальному розмірі становить суму 9,6 грн. ОСОБА_1 здійснювалось погашення заборгованості 06.11.2023 року в сумі 97,71 грн, з яких 0,01 грн зараховано на погашення тіла кредиту, 97,7 грн на погашення відсотків за користування кредитом; 30.11.2023 року - в сумі 2112,01 грн, з яких 0,02 грн зараховано на тіло кредиту, 2111,99 грн - на погашення відсотків за користування кредитом, 25.12.2023 року в сумі 2 200,02 грн, з яких 0,04 грн зараховано на погашення тіла кредиту, 2199,98 грн на погашення відсотків за користування кредитом, що в загальній сумі становить 4409,57 грн.

Проте, на момент внесення платежів, заборгованості за простроченим тілом кредиту чи простроченими відсотками не було, а відтак відповідно до положень ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» дані кошти в рівних частинах слід було зарахувати на погашення тіла кредиту та відсотків. Відтак, тіло кредиту з 06.11.2023 року становило 3951,15 грн (97,7 грн : 2 = 48,85 грн; 4000 грн (тіло кредиту на момент укладення договору) 48,85 грн (сума погашення, що зараховується на тіло кредиту) = 3 951,15 грн), з 30.11.2023 року тіло 2895,15 грн (2112,01 грн : 2 = 1056 грн; 3951,15 грн (тіло кредиту з 06.11.2023) 1056 грн (сума погашення, що зараховується на тіло кредиту) = 2895,15 грн), а з 25.12.2023 року 1795,14 грн (2200,02 грн : 2 = 1100,01 грн; 2895,15 грн (тіло кредиту з 30.11.2023) 1100,01 грн (сума погашення, що зараховується на тіло кредиту) = 1795,14 грн).

Таким чином, взявши до уваги період, за який позивач нараховував відсотки за користування кредитом та відповідно заявив до стягнення з відповідача, виходячи із принципу диспозитивності, загальний розмір відсотків за цим договором становить 10 796,89 грн, з яких: 9,6 грн розмір відсотків, нарахованих первісним кредитором за ставкою 0,01%, 2086,21 грн - за період з 06.11.2023 року по 29.11.2023 року (3951,15 грн х 2,2% х 24дні), 1592,33 грн за період з 30.11.2023 року по 24.12.2023 року (2895,15 грн х 2,2% х 25 днів), 7108,75 грн за період з 25.12.2023 року по 21.06.2024 року (1795,14 грн х 2,2% х 180 днів). При цьому від загальної суми 10 796,89 грн (9,6 грн +2086,21 грн +1592,33 грн+7108,75 грн)(сума відсотків, які мав сплатити відповідач з урахуванням зазначеного вище тіла кредиту за вказані періоди) слід відняти кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, що мали б бути зараховані на погашення відсотків - 2204,86 грн (48.85 грн+1056 грн+1100,01 грн), а відтак заборгованість за відсотками за користування кредитом за договором становить 8592,03 грн.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання представника відповіда на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ч.5 п. ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %, оскільки зміни до вищевказаного Закону в частині обмеження максимальної відсоткової ставки набули чинності після укладення договору №1052556, а саме 24.12.2023 року, відтак на спірні правовідносини не поширюється.

З урахуванням викладеного, позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1795,14 грн та заборгованість за відсотками за користування кредитом за договором в розмірі 8592,03 грн, що в загальному становить 10387,17 грн.

VІІ. Судові витрати.

Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 1273,89 гривень судового збору на користь позивача.

На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість за договором №1052556 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 12.10.2023 року в розмірі 10 387 (десять тисяч триста вісімдесят сім) грн 17 коп., з яких: 1 795 (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять) грн 14 коп.- заборгованість за основним боргом, 8 592 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн 03 коп. - заборгованість за відсотками.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1273 (одну тисячу двісті сімдесят три) грн 89 коп.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», вул. Смаль-Стоцького,1 корпус 28, м. Львів, 79029, ;

представник позивача: Кисіль Вікторія Іллівна, вул. Смаль-Стоцького, м. Львів, 79029;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

представник відповідача: Михайлюк Анжела Романівна, АДРЕСА_2 .

Рішення складене у повному обсязі 04.04.2025 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.