Справа № 201/321/25
Провадження № 4-с/201/8/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Виконуючий обов`язки начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренко Дмитро Анатолійович, на бездіяльність виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 10 січня 2025 року надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Виконуючий обов`язки начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренко Дмитро Анатолійович, на бездіяльність виконавця, в якій просила суд:

1.Визнати бездіяльність Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ(м. Київ) незаконною;

2.???Зобов?язати Голосіївський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту на все рухоме та нерухоме майно, що був накладений

у виконавчому провадженні № 27213312:

???Тип обтяження: арешт нерухомого майна

???Реєстраційний номер обтяження: 11323054

???Зареєстровано: 24.06.2011 10:16:20 за № 11323054 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

???Підстава обтяження: поставна про відкриття виконавчого провадження, 27213312, 24.06.2011, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, 1346/5

???Об?єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно

???Власник: ОСОБА_1

?Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова 22/15

?Заявник: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова 22/15

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська знаходилась цивільна справа №2-13712/2010 за позовом ПАТ "Приват Банк" по Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю швейне підприємство «Сезонний одяг» про стягнення заборгованості.

26 січня 2011 року у даній цивільній справі було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Приват Банк» заборгованості в сумі 1 493 051,44 грн.

Під час візиту до нотаріуса Ониськовій Л.С. стало відомо, що на все її майно Голосіївським ВДВС м. Києва накладено арешт. На підставі наданої інформаційної довідки стало відомо, що арешт було накладено у виконавчому провадженні №27213312: Тип обтяження: арешт нерухомого майна, Реєстраційний номер обтяження: 11323054, ??Зареєстровано: 24.06.2011 10:16:20 за № 11323054 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ??Підстава обтяження: поставна про відкриття виконавчого провадження, 27213312, 24.06.2011, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, 1346/5, ??Об?єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно Власник: ОСОБА_1 , ??Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова Заявник: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова 22/15.

Не розуміючи підстав відкриття провадження та накладення арешту, представник заявника 03.07.2024 року звернувся до Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з адвокатським запитом стосовно надання інформації стосовно відкритих виконавчих проваджень, накладення арешту відносно ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11 липня 2024 № 27213312 стало відомо, що відповідно даних АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження N? 27213312 з примусового виконання виконавчого листа № 2-13712/2010 від 26.01.2011 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАІ «Приват Банк»» 1493051,44 грн.

24 червня 2011 року, в рамках виконавчого провадження, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

01 червня 2012 державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Більш детальну інформацію надати не виявилось можливим, оскільки згідно ч. ч. 1, 2 розділу X1 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від №1829/5 від 07.06.2017 - передані до архіву органу державної виконавчої служой, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

В подальшому представник заявника звернувся до Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна, так як збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) листом від 11.12.2024 № 186030 було повідомлено, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна визначений частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». В усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виконавче провадження № 27213312, в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно Скаржника, було закінчено 01 червня 2012 року. З моменту закінчення виконавчого провадження № 27213312 пройшло більше дванадцяти років, строки пред?явлення виконавчих документів до виконання, визначені Законом України «Про виконавче провадження», як в редакції, яка діяла на час закінчення виконавчого провадження, так і в чинній редакції, сплинув.

Будь - які відомості про відкриття виконавчого провадження в будь-якому ВДВС після 01.06.2012 з примусового виконання виконавчого листа № 2-13712/2010 від 26 січня 2011 Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приват Банк» 1493051,44 грн. відсутні.

Заявник в судове засідання не з`явилася про день та час повідомлялася належним чином, 02 квітня 2025 року від її представника надійшла заява про розгляд скарг за їх відсутності.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Так, в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 2-13712/10 за позовом ПАТ "Приват Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю швейне підприємство «Сезонний одяг» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19 жовтня 2010 року в межах заявлених позовних вимог у розмірі 1 143 318,23 грн. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти на всіх рахунках ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 15 грудня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Приват Банк» про солідарне стягнення заборгованості було задоволено.

29 квітня 2011 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська було видано 8 виконавчих листів.

Згідно наданої відповіді на адвокатський запит Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 11 липня 2024 № 27213312 стало відомо, що відповідно даних АСВП встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 27213312 з примусового виконання виконавчого листа № 2-13712/2010 від 26.01.2011 Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАІ «Приват Банк»» 1493051,44 грн.

24 червня 2011 року, в рамках виконавчого провадження, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника.

01 червня 2012 державним виконавцем керуючись п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Більш детальну інформацію надати не виявилось можливим, оскільки згідно ч. ч. 1, 2 розділу X1 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від №1829/5 від 07.06.2017 - передані до архіву органу державної виконавчої служой, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню.

Представник заявника звернувся до Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) з заявою про зняття арешту з всього рухомого та нерухомого майна, так як збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) листом від 11.12.2024 № 186030 було повідомлено, що вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна визначений частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». В усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Виконавче провадження № 27213312, в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно Скаржника, було закінчено 01 червня 2012 року.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91, § 40).

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс проти України» від 25 липня 2013 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 26 січня 2011 року № 2-13712/2010 та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

За змістом статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених пунктом 10 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, тому на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом 05 жовтня 2016 року виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

За частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий лист від 26 січня 2011 року № 2-13712/2010, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 27213312 з примусового виконання про стягнення з ОСОБА_1 , 02.06.2012 року було повернуто стягувачу, та повторно не пред`явлено.

Встановивши вищенаведені обставини, оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися ще до набрання чинності Законом № 1404-VIII.

Відсутність відкритого виконавчого провадження та сплив трьох років після його закінчення свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арештів майна та коштів ОСОБА_1 , а тому є підставою для визнання бездіяльності Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ(м. Київ) щодо не зняття арештів, накладених на грошові кошти і майно ОСОБА_1 , незаконною та зобов`язання Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ(м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування ) арештів з рухоме та нерухомого майна що був накладений у виконавчому провадженні № 27213312.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1ст. 2 ЦПКУкраїни).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4ст. 10 ЦПКУкраїни).

У відповідності до вимог п.4ст. 264 ЦПКпри виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», Виконуючий обов`язки начальника Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніренко Дмитро Анатолійович, на бездіяльність виконавця, - задовольнити.

Визнати бездіяльність Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ(м. Київ) незаконною.

Зобов?язати Голосіївський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо зняття (скасування) арешту на все рухоме та нерухоме майно, що був накладений

у виконавчому провадженні №27213312:

???Тип обтяження: арешт нерухомого майна

???Реєстраційний номер обтяження: 11323054

???Зареєстровано: 24.06.2011 10:16:20 за № 11323054 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

???Підстава обтяження: поставна про відкриття виконавчого провадження, 27213312, 24.06.2011, ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві, 1346/5

???Об?єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно

???Власник: ОСОБА_1

?Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова 22/15

?Заявник: Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, Код 34999976, 03022, м. Київ, вул. Ломоносова 22/15

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2025 року

Суддя С.О. Демидова