Справа №155/1878/24
Провадження №2/155/90/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07.04.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», 12 листопада 2024 року звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує, що 12 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №559157772 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5J42K. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 12100 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплачувати проценти Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Зокрема, що Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договорі, після чого добровільно, без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані.

Після вчинених дій відповідача, 12 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12100 грн. 00 коп. на його банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-0430, що в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №559157772 від 12 лютого 2021 року, становить 22008 гривень 06 копійок, яка складається з наступного: 12098 гривень 86 копійок - заборгованість по кредиту; 9909 гривень 20 копійок - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року, згодом укладено додаткові угоди, якими продовжено строк договору та відповідно до умов яких перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №559157772 від 12.02.2021р.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01 строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року та додаткові угоди, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 22008,06 грн.

30.09.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №3009/2024 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Враховуючи вищенаведене просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі.

Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача не надійшов.

Рух справи в суді

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 24.02.2025р.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Яремчук С.М. розгляд справи відкладено на 07.04.2025 р.

Позиція учасників судового розгляду

В судове засідання представник позивача не з`явилась, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, відзиву не подала, про причини неявки суд не повідомила, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого її місця проживання, клопотання про відкладення розгляду справи від неї на адресу суду не надходило.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 12.02.2021р. ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №559157772 у формі електронного документа, створеним та збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 12100 гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі (п.1.1). Кредит надається строком на 70 (сімдесят) днів (п.1.2). Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення та до закінчення строку, на який надано кредит, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взяих на себе зобов`язань (п.1.3). нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 % в день від суми кредиту за час користування ним (п.1.4). На умовах, викладених в пункті 1.6 договору, до відносин між сторонами застосовується нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків, що становить 1.30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним ( п.1.5) Цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п.4.13) (а.с. 11 зворот 13 зворот).

Крім того, відповідачкою ОСОБА_1 12.02.2021 року підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору споживчого кредиту №559157772 від 12.02.2021 року, з якого вбачається, що тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту 12100 гривень, строк кредитування 70 днів, мета отримання кредиту на споживчі цілі, процентна ставка відсотків річних 237,25 грн, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 3494,26 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 15594,26 грн, реальна річна процентна ставка, відсотків річних 237,25 (а.с.10-11).

Із дослідженого судом договору встановлено, що ОСОБА_1 ознайомлена та згідна з умовами договору, що підтверджується її електронним підписом. Уклавши договір, підтвердила, що ознайомилася повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались Правил надання грошових коштів позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщений на сайті www.moneyveo.ua (а.с. 14-19).

Заявка на отримання грошових коштів в кредит подана відповідачем ОСОБА_1 12.02.2021 р. У заявці зазначені персональні дані позичальника, адреса, номер телефонута номер карти № НОМЕР_2 (а.с.20).

Довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стверджується, що заявку на отримання кредиту ОСОБА_1 подала 12.02.2021р. об 11:12, цього ж дня договір відправлено позичальнику, яка акцептувала оферту позичальника шляхом підписання договору одноразовим ідентифікаторомMNV5J42К. Сума кредиту 12100,00 грн надана на строк 70 днів (а.с. 21).

Копією платіжного доручення №269ed815-c08a-4207-9b26-3e73e95bdd41 від 12.02.2021р. підтверджується, що ОСОБА_1 отримала кредит (грошові кошти) в розмірі 12100 гривень 00 копійок згідно договору №559157772 від 12.02.2021р. шляхом переведення коштів на платіжну картку №5168-74XX-XXXX-0430 (безготівкове зарахування) (а.с.30).

Відповідно до копії виписки з особового рахунку за Кредитним договором №559157772 від 12 лютого 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Юніт капітал» станом на 18 жовтня 2024 року становить 22008, 06 гривень, з яких: 12098,86 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9909,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками кредиту (а.с.70).

Таким чином, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконала у повному обсязі, а саме надала відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

За матеріалами справи відповідач ОСОБА_1 здійснила кілька платежів на повернення кредиту та сплати відсотків ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Загальний розмір повернутих коштів становить 7708,00 грн.

Матеріалами справи також встановлено, що 28.11.2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 з додатками, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 33-38).

28.11.2019 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року , згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 39).

31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01 (а.с. 40-44).

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 45).

31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. Однак умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 46).

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, а також внесли зміни до договору (а.с. 47).

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року є відступлення прав вимоги та право майбутньої вимоги (в редакції згідно додаткової угоди № 26 від 31.12.2020р., зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №146 від 10.08.2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТзОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 22008,06 грн (а.с. 48-49).

Тобто, право вимоги за кредитним договором №559157772 від 12.02.2021 року перейшло до ТзОВ «Таліон Плюс» відповідно до підписаного Сторонами реєстру прав вимоги №146.

Згідно з копією договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з додатками між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №559157772 від 12.02.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 року (а.с. 50-54, 57-58).

03.08.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно, а також 30.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, яка продовжила строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 55-56).

Крім того, 30.09.2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №3009/24 з додатками відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (а.с.59-66).

Пунктом 1.1 договору, передбачено, що фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №3009/24 від 30.09.2024 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 22008,06 грн.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання з повернення кредитної заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у певних випадках.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Укладений 12.02.2021 ОСОБА_1 договір із ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Умовами договору № 559157772 від 12.02.2021 р., укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , передбачено право кредитодавця укласти договір відступлення права вимоги або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.6).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Отже, відповідач не виконала повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк ані позивачу у справі, ані первинному кредиторові, чим допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, вказане свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на час розгляду справи відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом позики, не надала доказів сплати нею зазначеної суми.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт існування у ОСОБА_2 перед позивачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка нею добровільно не сплачується.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості за несплаченим тілом кредиту та відсотками за користування кредитом суд зазначає наступне.

З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 12 лютого 2021 року вбачається, що проценти за ставкою 0,65% в день нараховані відповідачу в межах строку кредитування, тобто, до 23 квітня 2021 року включно. В подальшому проценти за вказаним кредитним договором нараховувались за процентною ставкою 0,65 (24.04.2021-04.06.2021) та 1,30% (08.06.21-30.07.2021) в день у відповідності до пп. 1.4., 1.5., 1.6. даного кредитного договору. Проаналізувавши умови кредитного договору суд дійшов висновку, що строк надання кредиту позичальником не продовжувався, будь-яких письмових доказів на підтвердження даної обставини стороною позивача суду не надано, автопролонгація умовами договору не передбачена. Відтак, строк кредитування закінчився 23 квітня 2021 року.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку позивачем відповідачу нараховано проценти за користування кредитом поза строком кредитування (з 24.04.2021р. по 30.07.2021р.).

При цьому, суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за №910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Юніт Капітал» не заявляло вимоги про стягнення процентів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України як міри відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитними коштами слід відмовити.

З врахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідач сплатила первісному кредитору 7708,00 гривень в рахунок погашення заборгованості за користування кредитом, що відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.67), при цьому, 7706,86 грн. позивачем зараховані в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, а сума 1,14 грн. зарахована на погашення тіла кредиту, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 9896,94 гривень заборгованості за кредитним договором (12100,00 грн (основного боргу) + 5504,94 грн (процентів, нарахованих в межах строку кредитування по 23.04.2021 р.) = 17604,94 гривні; 17604,94 7708,00 (гривень, сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості) = 9896,94 грн.

Відповідно до норм ЦПК України, саме на сторону лягає обов`язок довести ті обставини на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У даній справі Відповідач доказів виконання зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом не надала.

З огляду на викладені обставини справи, надані документальні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 9896,94 грн.

Щодо судових витрат у справі

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 року №0110/24, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду №9 до Договору про надання правничої допомоги, копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого на складання позовної заяви затрачено 2 години, вартість послуги 5000 грн, вивчення матеріалів справи 1 година, вартість послуг 500 грн, надання усної консультації стосовно складання позову - 1 год, вартість послуг 500 грн. Всього витрати на професійну правову допомогу складають 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2698,17 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн. Із наведеного слідує, що з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1089,34 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280, 282-289, 354 ЦПК України, суд, 15, 16, 509, 512-514, 516-518, 526, 625, 626, 530, 547, 610, 1048, 1049, 1054, 1082,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №559157772 від 12 лютого 2021 року в розмірі 9896 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 94 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» сплачений судовий збір в сумі 1089 (одна тисяча вісімдесят дев`ять) гривень 34 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2698 (дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 17 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі є:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: Україна, місто Київ, вулиця Рогнідинська, будинок 4А, офіс 10, ,).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.