ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

присяжних: Бабкіна О.А., Піддубної О.М.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), військові частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із цією заявою.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.11.2020 її чоловік, ОСОБА_2 , підписав контракт з Міністерством оборони України в особі тво командира військової частини НОМЕР_1 і був призваний на посаду навідника мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, військове звання солдат.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.01.2024 № 200 повідомлено, що солдат ОСОБА_2 , стрілець-снайпер 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти 06.08.2022 року в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу населеного пункту Кодема Бахмутського району Донецької області.

Згідно з Актом службового розслідування від 08.11.2022 вх. №16944, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 № 2132 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення військовослужбовців мотопіхотного батальйону», 05.08.2022 року була сформована посилена група військовослужбовців, до якої входив солдат ОСОБА_2 , для надання допомоги підрозділам НОМЕР_3 розвідувального батальйону НОМЕР_4 центру сил спеціальних операцій по відновленню переднього краю втрачених позицій поблизу населеного пункту Кодема Бахмутського району Донецької області, в результаті чого військовослужбовці зазнали вогнепальних поранень.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2022 № 3285, за результатами службового розслідування, солдат ОСОБА_2 визнаний зниклим безвісти 06.08.2022 за особливих обставин, а саме: під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувань збройної агресії російської федерації на території України.

11.08.2022 за заявою ОСОБА_3 відкрите кримінальне провадження № 0001168 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення солдата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зазначає, що забрати тіло чоловіка з бойових позицій не має можливості, у зв`язку з чим не може отримати документи, визначені Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, які є підставою для державної реєстрації смерті чоловіка та видачі свідоцтва про його смерть.

Юридична невизначеність щодо смерті чоловіка не дозволяє його дружині ОСОБА_1 отримати свідоцтво про смерть чоловіка ОСОБА_2 та оформити спадщину після його смерті, отримати державну допомогу членам сім`ї загиблого захисника України.

Ураховуючи викладене, заявник просить оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_5 померлим; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті населений пункт Кодема Бахмутського району Донецької області; причиною смерті вважати загибель під час виконання службових (бойових) завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2025 року дол участі у справі залучено як заінтересованих осіб військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 .

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року задоволено клопотання представника Міністерства оборони України Ісламова В.О. про надання йому можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заявник у судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заявника адвокат Будова Н.М. у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з підстав, що викладені у заяві, та просила задовольнити її повністю. Зазначила, що метою звернення заявниці з цією заявою є оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, а також оформлення передбачених законом виплат як дружині загиблого військовослужбовця. Уточнила, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про наявність підстав стверджувати, що чоловік заявниці загинув під час виконання бойового завдання, оскільки про це повідомили його побратими, які повернулись живими з цього завдання та в межах службового розслідування пояснили, що боєць ОСОБА_2 отримав поранення несумісні з життям та загинув, одн7ак через щільний вогонь противника по їхнім позиціям вони не мали можливості евакуювати його тіло.

Представник заінтересованої особи Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти вимог заяви.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України та військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , про що свідчать відомості свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік, ОСОБА_2 , підписав контракт з Міністерством оборони України в особі тво командира військової частини НОМЕР_1 і був призваний на посаду навідника мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, військове звання солдат (а.с.10-13).

Згідно з витягом із наказу Міністерства оборони України командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 від 20.11.2020, солдата ОСОБА_2 прийнято на військову службу за контрактом на три роки та призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 268-рс від 20.11.2020 на посаду навідника 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, ВОС-101281А, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення, з посадовим окладом 2730 грн на місяць, шпк «солдат» (а.с.14).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2132 від 01.09.2022 року про призначення службового розслідування за фактом загибелі ОСОБА_2 доручено провести службове розслідування офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_5 (а.с. 15).

Згідно з витягом з журналом бойових дій військової частини НОМЕР_1 №5/259 р/з, 06.08.2022 підрозділи 54 розвідувального батальйону 7 центру ССО, 124 батальйон та розвідувальне відділення мотопіхотного батальйону проводили дії з відновлення втраченого положення до їх складу входив і солдат ОСОБА_2 (а.с. 36).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 №202 від 06.08.2022, солдата ОСОБА_2 визнано таким, що зник безвісти в районі виконання завдання під час безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та знаходиться в розпорядженні командира військової частини. Військовослужбовцю припинено виплату, та знято з продовольчого забезпечення з обіду(а.с.37).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 3285 від 08.11.2022 № 3285, за результатами службового розслідування, солдат ОСОБА_7 був визнаний зниклим безвісти 06.08.2022 за особливих обставин, а саме: під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувань збройної агресії російської федерації на території України (а.с. 30-35).

Згідно з відомостями Акту службового розслідування від 08.11.2022 вх. №16944, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 № 2132 «Про призначення службового розслідування за фактом безвісти зникнення військовослужбовців мотопіхотного батальйону», 05.08.2022 року була сформована посилена група військовослужбовців, до якої входив солдат ОСОБА_2 для надання допомоги підрозділам 54 розвідувального батальйону 7 центру сил спеціальних операцій по відновленню переднього краю втрачених позицій поблизу населеного пункту Кодема Бахмутського району Донецької області в результаті чого, військовослужбовці зазнали вогнепальних поранень. В зв`язку з тим, що район зіткнення був окупований в подальшому збройними силами російської федерації, здійснити пошукові дії загиблих неможливо (а.с. 16-29).

Також в матеріалах справи наявне повідомлення про зниклого безвісти від 11 січня 2024 року № 200, яким ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-снайпер 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону зник безвісти 06.08.2022 року поблизу населеного пункту Кодема Бахмутського району Донецької області в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу (а.с.38).

11.08.2022 року на підставі поданої заяви ОСОБА_3 за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 Фастівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001184 за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.42).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, № 9 від 15 березня 2024 року, сформованого Міністерством внутрішніх справ, ОСОБА_2 , 27.07.1975 року, народження набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин 03 серпня 2023 року (а.с.40-41).

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно приписів статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно до ч. 3ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням судупро це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені нормами ст. 48 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми права, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Висновки суду.

Заслухавши учасників справи, які з?явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Зі змісту поданої до суду заяви про оголошення особи померлою вбачається, що підставою для звернення заявниці до суду є її намір отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оформити спадщину та реалізувати свої права, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» - та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Суд враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22, частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

Тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.

Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 - 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).

Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

Конституційний Суд України в рішенні від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004 зазначив, що одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначила. що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, що підтвердженя наявними в матеріалах справи належними та допустими доказами, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню друге речення частини другої статті 46 ЦК України.

З огляду на це зазначений у ньому шестимісячний строк має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.

Суд встановив, що наявні у матеріалах справи докази свідчать, що чоловік заявниці ОСОБА_2 в результаті здійснення противником штурмових дій позицій підрозділу поблизу населеного пункту Кодема Бахмутського району Донецької області зазнав вогнепальних поранень. Забрати тіло не виявилось можливим. У зв`язку з цим за наслідками проведеного службового розслідування вважається зниклим безвісти 06.08.2022 за особливих обставин, а саме: під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримувань збройної агресії російської федерації на території України.

З системного аналізу норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення фізичної особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи.

З врахуванням наявних у матеріалах справи доказів суд дійшов висновку про належне підтвердження обставин, які дозволяють суду з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, стосовно якої до суду подана ця заява.

Щодо початку перебігу шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, суд зазначає таке.

Указом ПрезидентаУкраїни №64/2022від 24.02.2022року у зв`язку з військовою агресією російської федерації протии України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан з 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан було продовжено та триває по теперішній час.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики.

Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309).

Використавши дані з Наказу № 309 для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України с. Кодема Бахмутського району Донецької області суд встановив, що бойові дії у цьому населеному пункті закінчились 19.08.2022.

Отже, саме з 19.08.2022 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на території вказаного населеного пункту.

За таких обставин суд дійшов висновку, що як на момент звернення заявниці до суду з цією заявою, так і на час розгляду цієї справи та постановлення рішення по суті сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

З урахуванням цього суд вважає наявними правові підстави для задоволення цієї заяви повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядкуст. 309 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Керуючись ст. 46 ЦК України, ст. 89, 258, 259, 293, 294, 305-308, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), військові частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), про оголошення фізичної особи померлою.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП - НОМЕР_5 . Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 ; місцем смерті населений пункт Кодема Бахмутського району Донецької області; причиною смерті вважати загибель під час виконання службових (бойових) завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України.

Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою надіслати копію рішення до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 07.04.2025 року.

Реквізити учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, , місце знаходження: 03168, м. Київ, просп. Повітряних сил, 6;

Заінтересована особа: Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , місце знаходження: Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченка, буд. 2.

Головуюча суддя Сніжана АНАПРІЮК

Присяжні Олександр БАБКІН

Оксана ПІДДУБНА