Справа № 509/1273/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 509/1273/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду цивільної справи № 509/1273/24 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, Овідіопольським районним судом Одеської області 10.03.2025 року було ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частки об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення під № 32К, в житловому будинку АДРЕСА_2 .

В частині позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля легковий Хетчбек-В, 2011 року випуску, марки Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частки об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення під № 32К, в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на автомобіль легковий Хетчбек-В, 2011 року випуску, марки Hyundai 130, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Повний текст судового рішення було складено 20.03.2025 року, та надіслано сторонам та їх представникам в електронному вигляді.

31.03.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 41000, 00 грн.

До заяви було долучено угоду про надання правової допомоги № б/н від 05.02.2024 року укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Ляшенко Е.А., згідно умов якої сума винагороди склала 1000 дол. США, що еквівалентно 41000 грн. також було додано акт приймання-здачі наданих послуг від 14.03.2025 року до угоди про надання правової допомоги від 05.02.2024 року, та квитанцію б/н від 14.03.2025 року на суму 41000 грн. виписаною адвокатом Ляшенко Е.А.

Таку заяву було надіслано кур`єрською службою доставки ТОВ «двадцять п`ять годин», та як слідує з записів на конверті відправлення було прийнято кур`єром 14.03.25.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат підлягає залишенню без розгляду..

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частки об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення під № 32К, в житловому будинку АДРЕСА_2 .

В частині позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля легковий Хетчбек-В, 2011 року випуску, марки Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частки об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- квартири АДРЕСА_1 ;

- нежитлового приміщення під № 32К, в житловому будинку АДРЕСА_2 .

Визнано право особистої приватної власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на автомобіль легковий Хетчбек-В, 2011 року випуску, марки Hyundai 130, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом відмовлено.

Рішення (вступна та резолютивна його частини) було проголошено у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , та 10.03.2025 року було направлено на електронну скриньку адвокатів, в подальшому сторони та їх представники отримали повний текст судового рішення.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи і звукозаписом судового засідання від 10.03.2025, що представник позивача до закінчення судових дебатів не звернулася до суду із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не зазначила про намір подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Із завою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач самостійно звернувся тільки 14.03.2025 року (заява надійшла до суду 31.03.2025 року та була зареєстрована за вх. № 6705/25), подавши при цьому докази розміру таких.

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку, про що зазначено в Постанові Верховного суду по справі № 205/213/20 від 17.11.2021 року.

Враховуючи те, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу подані ним разом із заявою про їх відшкодування після ухвалення рішення суду, однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача зробила відповідну заяву про відшкодування таких витрат, суд приходить до висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 141, 126, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 509/1273/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: Є. М. Панасенко