БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/602/24
Провадження № 2/497/37/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

03.03.2025 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши без участі сторін заочно в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним, як за спадкоємцем за законом право власності на 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на цю 1 / 48 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, визначивши на його користь грошову компенсацію вартості цієї частки вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями - в розмірі 872грн., мотивуючи вимоги тим, що він, позивач, - є власником 7 / 8 часток цього житлового будинку з господарськими будівлями - які він успадкував за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а право на 1 / 8 частку на той час мала його, позивача, мати - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері він, позивач, звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері за заповітом, який вона залишила на його ім`я, але виявилося, що його рідний брат ОСОБА_2 - що є відповідачем у цій справі - станом на день смерті матері був непрацездатним (пенсіонером), і теж прийняв спадщину після смерті матері - шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори - на обов`язкову частку, яка належала йому в разі б успадкування ним спадщини за законом. Він, позивач, отримав після смерті матері свідоцтво про право власності за заповітом на 5 / 48 частин будинку, тобто, - за виключенням 1 / 48 частки будинку, що є наразі обов`язковою часткою брата - відповідача ОСОБА_2 , однак відповідач - його, позивача, брат - відмовився оформляти спадщину після смерті матері на свою 1 / 48 частку будинку, - можливо з-за того, що витрати на оформлення спадщини становлять більше, ніж вартість цієї частки у будинку. На неодноразові пропозиції позивача сплатити брату - відповідачу - його частку, - він відмовляється, можливо, з-за то, що проживає дуже далеко. Отже, своєю поведінкою він показує, що взагалі не буде ніколи оформлювати свої права на прийняте ним у спадок майно. З якою метою брат - відповідач прийняв спадщину після смерті матері, знаючи, що є заповіт на нього, позивача і йому, відповідачу залишається до успадкування дуже мала частка у будинку, - йому, позивачу не відомо, адже брат з ним не спілкується, тому він, позивач, змушений звернутися до суду за захистом свого права власності та розпорядження власним майном, у зв`язку з чим і просить визначити рішенням суду брату його частку у грошовому еквіваленті - для можливості розпорядження майном в разі такої необхідності, посилаючись на те, що будинок старий і розвалиться без догляду, якщо там ніхто не буде жити. Оскільки частка брата є незначною і не може бути виділена в натурі, - він просить суд стягнути з нього, позивача, на користь брата кошти в розмірі вартості цієї частки, - які вже перерахував на депозитний рахунок суду. Наразі в будинку живе він, позивач, з родиною, утримує його, робить реонт, сплачує комунальні послуги - чого не робить другий спадкоємець - відповідач. В обгрунтування своїх вимог позивач також послався на судову практику, додавши до позову копії судових рішень: ВС у справі №460/3003/16 від 13.02.2019 та суду апеляційнохї інстанції - за №552/3289/14-ц від 11.11.2014р.

У судове засідання позивач не прибув, позов містить клопотання про розгляд справи без його участі, представник відповідача - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області - надіслав суду заяву, що вимоги позову визнає, просить розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 , що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, ссдова повістка, направлена йому через мережу "Вайбер" та спілкування за допомогою дзвінка через вайбер з ним та його представником - його сином -не призвело до результатів. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, але від нього до суду не надійшло жодної заяви чи заперечень на позов. Позивач надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав:

- відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок від 07.02.2006р., - спірна нерухомість розташована на АДРЕСА_1 (а.с.35-37);

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , вид.12.06.2014р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеській області, а/з №500 (т.1,а.с.9);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 вид.05.06.2023р. Ренійським відділом державної РАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), а/з №203 (т.1,а.с.8);

- згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.01.2024р., р.№407 - позивач ОСОБА_1 є власником 7 / 8 частки житлового будинку з господарськими будівлями : АДРЕСА_1 (т.1,а.с.11);

- згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2024р., р.№816 - позивач ОСОБА_1 є власником 5 / 48 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (т.1,а.с.12);

- згідно звіту про оцінку об`єкта нерухомості - спірного житлового будинку загальною площею 100кв.м., з яких житлова - 68,1кв.м., з господарськими будівлями, - що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - вартість всього домоволодіння становить 41854грн., що еквівалентно 1100долл.США по курсу НБУ станом на 01.03.2024р. - 1долл.США=38,0492грн. (т.1,а.с.28,13-34);

- з матеріалів спадкової справи щодо майна гр. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , - копія якої надана суду приватним нотаріусом Агбун М.І., - її спадкоємцем за заповітами є: її син - позивач ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 та син - відповідач ОСОБА_2 - що надав заяву про прийняття спадщини на обов`язкову частку як непрацездатний спадкоємець (т.1,а.с. 62-64, 78зв.,79,151), інших спадкоємців не вбачається;

- з матеріалів спадкової справи щодо майна гр. ОСОБА_3 - який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і копія якої надана суду приватним нотаріусом Агбун М.І. - його спадкоємцями є: його син - позивач ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_4 (т.2,а.с.3,16зв.,17) - які вже отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом - ще 03.04.2019р. за р.№1209 (т.2,35зв.,37), та свідоцтва за законом: 03.04.2019р. - за р.№1211 (т.2,а.с.37), 13.03.2019р. - за р.№953 (т.2, а.с.52), та свідоцтво за заповітом - від 16.01.2024р. за р.№407 (т.2,а.с.62зв.), інших спадкоємців не вбачається;

- відповідно до заяви представника відповідача - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області - цей відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі;

- згідно квитанції (платіжна інструкція) №1.82772049.1 від 10.01.2025р. (т.2,а.с.89) - позивач сплатив на депозитний рахунок Болградського районного суду Одеської області вартість частки відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.1216,1220,1223,1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого ЗУ від 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст.ст.316,317,319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до ст.41 Конституції України, - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. А, ч.ч.1,2ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У ст.13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не має використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Отже, власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності.

Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не лише у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. А, відповідно до ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Так, згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. В разі неможливості цього - він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ст.360 ЦК України регламентовано, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями , пов`язаними із спільним майном, а ч.1ст.365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, а саме: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

З аналізу положень ст.365 ЦК України та судової практики вбачається висновок, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої підстави з передбачених п.п.1-3ч.1ст.365 ЦК України, - які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17.

Згідно ч.2ст.365 ЦК України суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. Обґрунтовуючи позов, представник ОСОБА_6 в якості підстав для припинення права відповідача ОСОБА_2 на частку у праві спільної часткової власності - житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , - послалась на наявність наступних підстав: частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим, припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, який зареєстрований та проживає за іншою адресою - в іншій області, має у власності інше житло та жодним чином не бере участі в утриманні спірного житлового будинку та прибудинкової території.

Виходячи з положень ст.365 ЦК України та встановлених обставин справи і досліджених доказів, а також враховуючи справедливий баланс інтересів обох сторін щодо належного їм на праві спільної часткової власності майна, - суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями - стягнувши на його користь з позивача ОСОБА_1 грошову компенсацію за цю частку в розмірі її вартості - 872грн.

З врахуванням закріплених в п.6ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін при розгляді справи, в якій заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, - суд, встановивши, що дійсно є неможливим виділ 1 / 48 частки в натурі через її незначний розмір, та вважає, що це відповідатиме Закону виходячи з інтересів позивача, оскільки відповідач не користується спільним майном; тому дійсно підлягає стягненню з позивача на користь відповідача - які є фактично співвласниками спірного майна, але спільно ним не користуються, - та враховуючи. що позивач, згідно ч.3ст.358 ЦК України спроможний виплатити відповідачу цю компенсацію в рахунок визнання за ним, позивачем, права власності на спільне майно та не становитиме для нього надмірного тягара - враховуючи вартість самого майна та витрати, які позивач поніс і ще має понести для оформлення і реєстрації всього спірного спадкового майна.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в абз.1п.6 Постанови №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р., - при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Поняття «незначна частка» є оціночним, тому при вирішенні спору у судовому порядку суд враховує співвідношення вартості всього майна, часток кожного тощо. При цьому, тягар доказування, що частки відповідачів є незначними і вони не можуть бути виділені в натурі, несе позивач.

Отже, оскільки позивачем в ході судового розгляду доведено, що частка відповідача ОСОБА_2 є незначною і вона не може бути виділена в натурі, - вимога позову про визнання на неї права власності за позивачем з виплатою відповідачу вартості частки, право на яку належить наразі йому - суд вважає огрунтованою і такою, що є справедливою, відповідає оставинам і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Тому той факт, що припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на 1 / 48 частин спірного житлового будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам. При цьому, суд враховує ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та, на твердження позивача - не приїжджає за адресою розташування спірної нерухомості, не бере учасьті в її оформленні і утриманні.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження несення ним витрат на утримання 1/48 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , сплати комунальних послуг, а також тієї обставини, що він в будь-який інший спосіб брав участь у витратах, яких потребує утримання власності, в тому числі здійснення поточних ремонтних робіт у належній йому на праві власності частці у спірному будинку та надвірних споруд, облаштування прибудинкової території.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість.

Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 , у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований та не проживає, тривалий час не навідується та не цікавиться долею фактично належного йому на праві власності майна, не бере участі у необхідних витратах для підтримання технічного стану будинку, така бездіяльність відповідача порушує право іншого учасника часткової власності позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи, що частка відповідача у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за своїм розміром та вартістю є незначною, виділити частку у спільному майні в натурі з технічної точки зору неможливо, судом не встановлено наявності домовленості між сторонами про спільне володіння і користування житловим будинком, відповідач не проживає та не зареєстрований у зазначеному будинку і має у користуванні інше житло, позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість належної відповідачу частки, суд вважає, що втручання у право відповідача на майно за встановлених вище обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає меті дотримання справедливого балансу інтересів обох сторін.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що "відсутність конструкції ("за наявності одночасно") в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18) вказано, що "припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном".

Аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду України від16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 303/4849/16-ц (провадження № 61-27907св18).

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст.358,365 ЦК України, ст.ст.141,293,318, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про визнання права власності.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), - право власності на 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ) -, грошову компенсацію за 1 / 48 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - в розмірі вартості цієї частни - 872( вісімсот сімдесят дві) гривні.

Кошти, внесені позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , на депозитний рахунок за платіжною інструкцією №1.82772049.1 від 10.01.2025р.) - в розмірі 872 (вісімсот сімдесят дві) гривні, - видати відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення його повного тексту, а відповідачем - в той же строк після отримання ухвали за результатами розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 03.03.2025 року.

Суддя А.В. Кравцова