Справа № 308/8386/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря Петришина Н.А.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Наумової Наталії Володимирівни від розгляду цивільної справи № 308/8386/21 за позовом ОСОБА_1 , до приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс», генерального директора приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» Кречко Йосипа Васильовича, про встановлення заборони на стягнення станційного збору та відшкодування матеріальної і моральної шкоди -

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумової Н.В. знаходиться на розгляді вищевказана цивільна справа.

13.03.2025 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Наумової Н.В., яка мотивується тим, що відповідач має обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді.

Зокрема зазначив, що 20.12.2024 суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В. за надуманими мотивами відмовила у задоволенні його клопотання про залучення у справу у якості третьої особи на боці позивача Департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної військової адміністрації. Вважає, що суддя зверхньо та упереджено поставилася до нього, як позивача та його правового статусу інваліда війни. Дозволила собі кілька нетактовних зауважень щодо його правової позиції у цій справі, висловила погрозу подати скаргу як на адвоката.

Крім того, суддя Ужгородського міськрайонного суду Наумова Н.В. відмовила у задоволенні інших клопотань, зокрема про витребування від відповідачів важливих доказів і які можуть прислужитися для встановлення істини у справі. Цим суддя Наумова Н.В. продемонструвала необ`єктивність та упередженість щодо позивача та позовних вимог.

Вказує, що суддя Наумова Н.В. проігнорував пункт 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», який декларує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 9 Конституції України в частині 1 визнає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. А у сукупності суддя Наумова Н.В. свідомо порушила принцип рівності учасників процесу, припустилася упередженості та необ`єктивності. Крім того суддя Наумова Н. В. порушила конституційну норму статті 8, у якій проголошується, що «в Україні визнається і діє принцип верховенства права». А це значить, що суддя Наумова Н.В. свідомо обмежила його - громадянина України у правах на справедливий і публічний розгляд справи.

Сукупність цих фактів, позивач розцінює як зловживання з боку Наумової Н.В. , бо вони носять системний характер. Вказує, що перебуває під постійним емоційним тиском з боку судді. Ці порушенням з боку судді Наумової Н.В. про її упередженість через зацікавленість на користь відповідачів, представником яких є чоловік судді цього ж суду ОСОБА_2, який має незаконні преференції, тоді як позивач позбавлений фізичної можливості отримати доступ до справедливого судочинства на засадах змагальності та рівності сторін.

Вважає, що Наумова Н.В. порушила і моральні принципи суспільства, бо брутально, зверхньо ставиться до позивача, як до захисника батьківщини, інваліда війни. Такі дії Наумової Н.B. він розцінює, як знущання над людиною, що має заслуги перед Україною. Людиною, що тривалий час бореться не лише за свої права, а і права інших інвалідів війни. Однак жодний з цих чинників не став визначальним для судді Наумової Н. В.

Відтак у позивача, є підстави вважати, що суддя Наумова Н. В. зацікавлена в результатах розгляду справи на користь відповідачів, що свідчить про упередженість судді. Грубе порушення з її боку прав та інтересів позивача засвідчується тим, що суддя відмовила у задоволені обґрунтованих клопотань у справі.

У судовому засіданні позивач підтримав подану заяву, зазначив, що упередженість судді проявилася у відмові в задоволенні поданих ним клопотань, зазначив, що справа розглядається з 2021 року, суддею Наумовою Н.В. разом з представником відповідача вчиняється на нього психологічний тиск, сказав, що вимагає законного поводження з ним як учасника бойових дій та інваліда війни.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення заяви про відвід, зазначив, що вважає таку заяву необґрунтованою, підстав для відводу не вбачає, просив у задоволенні такої відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши зміст поданої заяви, оглянувши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно з ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, №33949/02, 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Перевіривши наведені позивачем підстави для відводу головуючого судді у справі, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді є невмотивованою та необґрунтованою, не містить належних доказів щодо упередженості судді Наумової Н.В. при розгляді цивільної справи №308/8386/21. Доводи позивача стосовно того, що суддя Наумова Н.В. є колегою дружини представника відповідача ОСОБА_2 судді Логойди І.В., і зазначений факт може вплинути на об`єктивність головуючого судді під час розгляду справи, не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами.

За нормами статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, проте будь-яких посилань на наявність суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею Наумовою Н.В. дій, які б свідчили про прояви упередженості чи небезсторонності, заявником не зазначено.

Таким чином, підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Наумової Н.В. не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про їх необ`єктивність та упередженість, крім того доводи заявника ґрунтується виключно на припущеннях, а зазначені у ній підстави для відводу судді не є обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Наумової Н.В., чи її заінтересованості у результаті розгляду справи, а фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями та рішеннями головуючого судді при розгляді цивільної справи.

Отже, у даному випадку заявником ОСОБА_1 не доведено існування обставин, які б свідчили про неможливість розгляду даної справи суддею Ужгородського міськрайонного суду Наумової Н.В., адже ним не наведено передбачених процесуальним законодавством підстав для відводу з посиланням на докази, та не вказано на належні мотиви для висновків про наявність сумнівів у безсторонності головуючого судді.

Відтак, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про відвід головуючому по справі, оскільки твердження заявника не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Наумової Наталії Володимирівни від розгляду цивільної справи № 308/8386/21 за позовом ОСОБА_1 , до приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс», генерального директора приватного акціонерного товариства «Закарпатавтотранс» Кречко Йосипа Васильовича, про встановлення заборони на стягнення станційного збору та відшкодування матеріальної і моральної шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали проголошено 04.04.2025.

Суддя І.О. Шепетко