ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2031/25 Справа № 174/1211/23 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого Ткаченко І.Ю.,

суддів: Пищиди М.М., Свистунової О.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої (виплаченої) суми пільг на житлово-комунальні послуги

за апеляційною скаргою Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року,-

В СТ А Н О В И В:

У грудні 2023 року Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру перерахованої (виплаченої) суми пільг на житлово-комунальні послуги. Вобґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, управління соціального захисту населення ДСГП Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 15 березня 2013 року, як багатодітна сім`я та користувалася пільгами, передбаченими Законом України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» (зі змінами), за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до поданих відповідачкою документів, 15 березня 2013 року було опрацьовано персональну облікову картку за формою «№1-пільга» з відповідним внесенням даних відносно пільговика, під час формування картки відповідач особисто підписала зобов`язання щодо необхідності повідомлення уповноваженому органу про зміну персональних даних, про що свідчить особистий підпис відповідача на заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 15 березня 2013 року. Відповідачці, на підставі поданих документів, призначались пільги з 01 вересня 2019 по 30 листопада 2020 року; з 01 груня.2020 по 30 листопада 2021 року; з 01 грудня 2021 по 30 листопада 2022 року. При цьому відповідачем в жодній з поданих декларацій не зазначено інформацію про члена сім`ї, а саме, її чоловіка та про його доходи. Пільги на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 надавались щомісяця у грошовій формі (готівковій або безготівковій), залежно від її доходу, без урахування доходів чоловіка, інформація про якого не надавалась нею та не зазначалась в декларації, в тому числі з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в грошовій безготівковій формі, з 01 січня 2020 року в грошовій готівковій формі через ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до наданої особистої заяви відповідачки. За результатами перевірки в вересні 2022 року та верифікації встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно, вона зобов`язана була зазначати в декларації про доходи чоловіка. Враховуючи вищевикладене, надання пільг згідно вимог нормативно-правових актів, які регулюють вказані правовідносини відповідачці здійснювались протягом строку перебування на обліку безпідставно та за період з січня 2020 року по вересень 2022 року за адресою АДРЕСА_1 здійснено неправомірне нарахування пільги на житлово-комунальні послуги на 4 осіб та виникла переплата коштів в сумі 46151,88 грн, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь надміру перераховану (виплачену) суму пільг на житлово-комунальні послуги, в розмірі 46151,88 грн та судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пільговик зобов`язаний повідомляти структурному підрозділу з питань соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на надання пільг. Відповідачка проживає разом з чоловіком, проте не зазначала відомості про нього в декларації як члена сім`ї та про його доходи, що свідчить про надання недостовірних відомостей, та, відповідно, нарахування надмірної суми пільг.

24 січня 2025 року адвокат Точилін М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що позивачу було достеменно відомо про перебування ОСОБА_1 в шлюбі, що підтверджується документами, які вона надавала позивачу при зверненні.

03 лютого 2025 року Департамент соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надали відповідь на відзив, в якій просили задовольнити вимоги їх апеляційної скарги та позовної заяви. Вказують, що відповідачка несе відповідальність за не подані нею відомості про доходи члена її сімї, що вплинуло або могло вплинути на встановлення права на призначення пільги та на визначення її розміру.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову становить 46151,88 грн та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 березня 2013 року відповідачка звернулась до позивача з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг та просила призначити їй компенсацію за оплату електроенергії, газу та центрального опалення житла.

В 2019, 2020, 2021 роках відповідачка заповнила декларацію про доходи сім`ї пільговика, в яких остання в Розділі І, в графі «Члени сім`ї пільговика, на яких поширюється пільги і які проживають разом з пільговиком» зазначила трьох доньок, в Розділі ІІ. «Доходи пільговика і членів його сім`ї, на яких поширюється пільги і які проживають разом з пільговиком» вказала передбачену бланком інформацію щодо своїх доходів у вигляді заробітної плати.

Відповідно до копії довідки про зареєстрованих осіб та копій довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 та її доньки - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та мати відповідачки.

Факт наявності у відповідачки неповнолітніх дітей підтверджується копіями свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до яких їх батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Так, факт перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2002 року підтверджується копією свідоцтва про одруження, згідно з яким шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 45.

24 жовтня 2022 року та 23 січня 2023 року позивач направляв ОСОБА_7 листи про повернення суми пільги за січень 2020 - вересень 2022 року в розмірі 46151,88 грн, в зв`язку з тим що при перевірці достовірності інформації, що визначена законодавством для призначення та/або здійснення пільг і впливає на визначення права на отримання та розмір таких виплат, встановлено, що не враховані доходи її чоловіка.

Розмір отриманої пільги підтверджується довідками, відповідно до яких за жовтень грудень 2019 року сума пільги складає 4618,16 грн, за 2020 рік 14579,35 грн, за 2021 рік 18339,95 грн, за 2022 рік 13232,58 грн.

Розмір нарахованої та надміру виплаченої суми пільг за житлово-комунальні послуги за 2020 рік становить 14479,00 грн, за 2021 рік 18339,95 грн, за 2022 рік 13232,58 грн, що підтверджується відповідними розрахунками.

Згідно з інформацією з Держаного реєстру фізичних осіб платників податків, отриманих фізичними особами від здійснення підприємницької діяльності або провадження незалежної професійної діяльності, відомості про доходи ОСОБА_2 відсутні, а також розрахунок доходу сім`ї ОСОБА_8 за період з 2018 року по 2021 рік, з зазначенням величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно виплаченої суми пільг. Зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б наявні ознаки (обставини) навмисного подання саме відповідачем недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Пунктом 8 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги передбачено, що у разі зміни будь-яких відомостей, зазначених в п. 2, що потребує коригування включеної до реєстру інформації про пільговика, він повідомляє про це протягом 30 днів уповноваженому органу (до 30 листопада 2022 року включно структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, з 01 грудня 2022 року органу Пенсійного фонду України).

Постановою КМУ від 17 квітня 2019 року № 373 (зі змінами) затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі. Цей порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі пільг на оплату абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг, а також житлово-комунальних послуг.

Дія порядку № 373 поширюється на осіб, які мають право на пільги, зокрема, згідно із законом «Про охорону дитинства».

Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженим постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 389, визначено, що пільги деяким категоріям осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, в тому числі і відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Згідно з п. 4 даного Порядку, до членів сім`ї пільговика під час надання пільг належать особи, на яких згідно з законодавчими актами, зазначеними у п. 2 Порядку поширюються пільги: дружина (чоловік); їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства І та ІІ групи або особами з інвалідністю І групи; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням пільговика та проживають разом з ним.

Пільговики, до сукупного доходу сім`ї, яких входять доходи визначені п. 5 Порядку № 389 (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи , що підтверджують відсутність доходів за такий період.

Згідно з абз. 2 п. 11 Порядку № 389, після закінчення дванадцяти місяців уповноважений орган визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відповідно до п. 9 зазначеного порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Згідно практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції із наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачка не допустила будь-якої недобросовісної поведінки, не вчиняла жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати їй суми пільг на житлово-комунальні послуги, тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, управління соціального захисту населення Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з 15 березня 2013 року, та нею, крім іншого, до Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області було надано копію паспорта та копію свідоцтва про одруження, з яких вбачається, що позивачка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 24 травня 2002 року, а з свідоцтв про народження дітей вбачається, що ОСОБА_2 є батьком їх доньок. А отже при вирішенні питання про призначення пільг на житлово-комунальні послуги позивачці Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області не досліджено питання проживання відповідачки з чоловіком та розмір його доходу, що, в свою чергу, є недбалістю саме з боку позивача, а не наміром відповідачки приховати вказаний факт, з метою безпідставного отримання пільг.

Доводи апеляційної скарги про надання відповідачкою недостовірних відомостей, за встановлених у даній справі обставин, відхиляються.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Судді: