Провадження №2/523/339/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника відповідача Дмитрієвої Т.П.

представника третьої особи Боднарчук О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про повернення дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про повернення дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на те, що ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , видане Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29.06.2023 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2023р. у справі 523/10903/23, ухвалено відібрати ОСОБА_2 у його матері ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку на користь та на утримання малолітньої дитини.

На виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси, представниками органу опіки і піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради було відібрано дитинута тимчасово ОСОБА_2 було влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «СОНЕЧКО» Одеської міської ради (м. Одеса, проси. Князя Володимира Великого, буд. 149, кори. 5), де виховується і по теперішній час.

Підставами для відібрання дитини стали неналежні умови проживання, невиконання своїх батьківських обов`язків та алкогольне сп`яніння.

Позивачка стверджує, що вона переосмислила своє життя, зробила висновки, змінила спосіб життя, та бажає докладати максимум зусиль для того, щоб дитина мала належне виховання, була матеріально забезпечені, а її права захищені.

На теперішній час, позивачка проживає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій наявні умови для проживання дитини.

Позивачка влаштувалась на роботу, з 01.07.2024 року та на теперішній час працює в ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на посаді прибиральниці, де характеризується позитивно та має стабільну заробітну плату.

Позичка кожного місяця з спілкуюся із сином, цікавиться його поведінкою, здоров`ям, пересилає до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № З «СОНЕЧКО» Одеської міської ради речі.

На підставі викладеного, позивачка просить ухватити рішення, яким повернути їй на виховання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позиція відповідача.

Представники органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради подали відзив у справі, відповідно до якого заперечували проти задоволення заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не здатна належним чином піклуватися про свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернення їй дитини створить загрозу для його життя і здоров`я, позивачка не здатна створити для дитини належні умови для повноцінного проживання та розвитку. Дитина буде страждати через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність підтримки, що виправдовує встановлення державної опіки над дитиною, виходячи зі стану її фізичного та психічного здоров`я. На даний час дитина поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання та фізичного існування.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона змінила спосіб свого життя, отримала постійну роботу, має постійний заробіток, а також у неї покращились житлові умови. Вона бажає повернути дитину, займатись її вихованням та утриманням.

Представник органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської Ради заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка не довела належними доказами, що має можливість належним чином приділяти увагу малолітньому сину, має спроможності його утримувати.

Представник Служби у справах дітей Одеської міської Ради заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка не буде мати можливість доглядати за малолітньою дитиною, а також не створені належні умови для утримання дитини.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що малолітній ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 , видано Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2023, актовий запис про народження № 875 від 09.06.2023).

Мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України, серія НОМЕР_4 , виданий Миколаївським РВ УМВС України в Одеській області від 16.11.2001.

Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24.06.2023 № 3).

Відповідно до довідки Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області від 05.08.2024 № 1363 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але за місцем реєстрації не проживає. Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на територіїМиколаївської селищної ради не зареєстрований.

Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 31.07.2024 № 731ССД/01-29, місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстроване на території міста Одеси.

Відповідно до інформації Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.08.2024 № 4597/24.26-19 відомості про рідних братів та сестер у малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Відповідно до розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.06.2023 № 310р «Про заходи щодо захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » малолітню дитину відібрано від матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наказу Служби від 27.06.2023 № 139 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної (військової) адміністрації до будинку дитини від 20.07.2023 № 58/03 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено до Комунального некомерційного підприємства «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» Одеської міської ради.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2023 у справі № 523/10903/23 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав та вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти, на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.07.2023 і до повноліття ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , на його користь.

Розпорядженням Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.11.2023№ 651р малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Відповідно до розпорядження Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.01.2024 № 42р малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення, зарахувавши його на строк до 03.07.2024 до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок № 3 «Сонечко» ОМР.

Розпорядженнями Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.06.2024 № 536р та від 16.12.2024 № 1043 продовжено термін дії розпорядження Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 05.01.2024 № 42р «Про влаштування до державного дитячого закладу малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» ОМР до 03.07.2025.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 25.12.2024 № 1-07/327 працівниками служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, із залученням ФСР ЦНСП Фонтанської сільської ради 24.12.2024 здійснено відвідування за новим місцем проживанням ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . За результатами відвідування складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 24.12.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 під соціальним супроводом не перебуває, а також складено акт обстеження умов проживання від 24.12.2024 № 153, в якому зазначено, що речі для дитини знаходяться за місцем реєстрації матері.

Відповідно до листа Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області від 05.08.2024 № 88 з`ясовано, що будинок у якому зареєстрована ОСОБА_1 зачинений та в ньому ніхто не проживає. Зі слів сусідів та односельців вдалося встановити, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає та місце її перебування невідоме.

Відповідно до листа КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № 3 «Сонечко» ОМР від 25.10.2024 №1038 малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у вищезазначеному закладі на повному державному забезпеченні з 25.07.2023. Мати дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує дитину приблизно один раз на місяць.

Правові підстави ухваленого рішення.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувалися у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.

Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно з частиною третьою статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до зазначеного правила для вирішення питання про повернення дитини батькам необхідно довести, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали.

Водночас під час вирішення питання про повернення дитини на підставі зазначеної норми права судам необхідно перевіряти доводи сторін щодо наявності інших підстав, передбачених статтею 170 СК України, для відібрання дитини, які можуть свідчити про існування перешкод для повернення дитини її батькам (одному з батьків). У протилежному випадку створюватимуться умови для безпідставної передачі дитини її батькам та наступного вирішення питання про повторне її відібрання, що порушуватиме справедливу рівновагу між інтересами батьків та дітей.

Дитина не може бути повернута одному з батьків, коли існує загроза їй або умови проживання з цим з батьків є небезпечними для її життя, здоров`я і морального виховання (постанова Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 400/936/18, на яку посилається заявник у касаційній скарзі).

Аналіз наявних доказів у справі та висновки суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.09.2023 у справі № 523/10903/23 малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відібрано від матері, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення батьківських прав. З вищевказаного рішення убачається, що підставою для звернення було те, що 22.06.2023 на адресу Служби у справах дітей Одеської міської ради в телефонному режимі надійшло повідомлення від сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області щодо необхідності вжиття невідкладних заходів у зв`язку із можливою загрозою життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_2 , 2023 року народження. З повідомлення, яке надійшло на лінію «102», стало відомо, що за адресою: АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_5 , 39 років, яка погано доглядає за дитиною, якій 21 день з дня народження, та залишає її одну.

Напередодні, ІНФОРМАЦІЯ_5 за сприянням спеціалістів Служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з новонародженою дитиною була поселена за адресою: АДРЕСА_3 , в квартиру, яку орендує Благодійний Фонд «Світлий ДІМ» для поселення осіб, що опинилися в складних життєвих обставинах.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 21.06.2023 родина ОСОБА_6 проживає в одній з кімнат трикімнатної квартири, з кухнею та санвузлом загального користування; санітарно-технічні умови відповідають нормам. В кімнаті відсутнє ліжечко для дитини.

22.06.2023 співробітниками Служби у справах дітей Одеської міської ради спільно з представниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснених вихід за вищевказаною адресою, під час якого було з`ясовано, що в квартирі знаходилися відповідачка ОСОБА_1 , її співмешканець ОСОБА_7 та сусідка по кімнаті ОСОБА_8 , яка годувала новонародженого ОСОБА_2 ; малолітній мав неохайний вигляд, брудний одяг з неприємним запахом; колиска для дитини відсутня; ОСОБА_1 поводила себе неадекватно та мала ознаки алкогольного сп`яніння; її співмешканець ОСОБА_7 нарікав матір за неадекватну поведінку та за неналежний догляд за малюком.

На підставі виявлених обставин та з урахуванням того, що дитина має діагноз «недоношеність», працівниками Служби у справах дітей Одеської міської ради та поліції із залученням бригади швидкої медичної допомоги № 39 було проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено відповідний акт, за висновком якого рівень безпеки дитини визначений - небезпечно.

На підставі викладеного, суд у вищевказаному рішенні дійшов до висновку, що матеріалами справи безперечно підтверджено, що залишення дитини у відповідачки є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відповідачка не надала суду доказів, які б вказували на наявність умов для проживання та виховання дитини.

В якості доказів усунення причини, які перешкоджали належному вихованню дитини позивачка посилається на те, що вона проживає в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій наявні умови для проживання дитини.

З акту обстеження умови проживання, який був складений Службою у справах дітей виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області №153 від 24.12.2024р. убачається, що умови проживання задовільні, проте речі для дитини за даною адресою відсутні, а перебувають зі слів ОСОБА_1 за її місцем реєстрації.

В процесі розгляду справи позивачка пояснила, що вона за місцем реєстрації не проживає, а проживає самостійно, а речі для дитини вона придбає.

З матеріалів справи убачається, що дійсно позивачка влаштувалась на роботу, з 01.07.2024 року та на теперішній час працює в ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 ) на посаді прибиральниці, де характеризується позитивно та має стабільну заробітну плату.

З характеристики ОСОБА_1 убачається, що вона працює прибиральницею в ЖК «Гаваї» АДРЕСА_4 .

Місцем фактичного проживання позивачки є: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона проживає одна, не одружена, а також найближчі родичі з нею поряд не проживають.

Суд враховує, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у силу свого раннього віку, потребує постійного догляду та особливого ставлення з боку батьків.

В даному випадку, необхідно враховувати, що ОСОБА_1 працює на певний віддаленості від свого місця проживання, у неї відсутні родичі, які можуть доглядати за дитиною у період її роботи, а отже буде існувати небезпека для життя та здоров`я дитини, яка може тривалий час перебувати без будь-якого догляду.

Суд, приходить до висновку, що позивачка не довела до суду належних та допустимих доказів, що причини, які стали підставою для відібрання дитини, відпали.

Окрім того, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що на даний час, дитина поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання та фізичного існування, а повернення дитини до позивачки може спричинити реальну небезпеку для життя та здоров`я дитини.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В той же час, позивачка має можливість повторно звернутись з вищевказаною вимогою, у разі зміни свого сімейного стану, надання доказів можливості належного догляду та утримання дитини.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради про повернення малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2025