УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 296/10711/24

провадження № 61-3327ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів.

Позовмотивований тим, що 29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до голови Житомирської міської ради Сухомлина С. І. із заявою вх. № 25/д-8325, у якій вказала, що 27 листопада 2015 року подала до Житомирської міської ради клопотання про надання дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яке протягом 44 місяців не розглядалось. В зв`язку із вказаним просила: надати дозвіл на особистий прийом; запросити на прийом представників виконавчого комітету Житомирської міської ради; провести службову перевірку протиправних діянь під час розгляду її клопотання

від 27 листопада 2015 року та розглянути клопотання. Крім того, 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до міського голови зі скаргою на протиправні дії виконавчого комітету Житомирської міської ради вх. № 10389, у якій вказала, що її заяву від 29 липня 2019 року вх. № 25/д-8325 розглянуто з істотним порушенням Закону України «Про звернення громадян» та просила провести службову перевірку з вказаного питання. У зв`язку із допущеними відповідачем порушеннями законодавства, а саме 21 випадок під час розгляду її заяви від 29 липня 2019 року та скарги від 08 жовтня 2019 року, їй завдано моральну шкоду, яку остання оцінює в розмірі 210 000,00 грн.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2024 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду

від 24 лютого 2025 року, відмовлено у відкритті провадження по даній цивільній справі. Роз`яснено позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції, з якою погодився апеляційний суд, мотивована тим, що спір у вказаній справі є адміністративно-правовими та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, скільки спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, та під час розгляду заяви та скарги виконував владні управлінські функції, покладені на нього відповідно до вимог законодавства.

10 березня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому необґрунтовано відмовили у відкритті провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124 Конституції України).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Як встановлено судом першої інстанції, 29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до голови Житомирської міської ради Сухомлина С. І. із заявою вх. № 25/д-8325, у якій вказала, що 27 листопада 2015 року подала до Житомирської міської ради клопотання про надання дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, яке протягом 44 місяців не розглядалось. В зв`язку із вказаним просила: надати дозвіл на особистий прийом; запросити на прийом представників виконавчого комітету Житомирської міської ради; провести службову перевірку протиправних діянь під час розгляду її клопотання від 27 листопада 2015 року та розглянути клопотання. Крім того, 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до міського голови зі скаргою на протиправні дії виконавчого комітету Житомирської міської ради вх. № 10389, у якій вказала, що її заяву від 29 липня 2019 року вх. № 25/д-8325 розглянуто з істотним порушенням Закону України «Про звернення громадян» та просила провести службову перевірку з вказаного питання.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Пунктом 2 частини першої 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовим вважається, зокрема спір, у якому сторони правовідносин одна щодо іншої не є рівноправними, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншій стороні певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Ці функції суб`єкт владних повноважень повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір. Так, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник, зокрема між двома суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі

№ 914/2006/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 362/5657/17.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21 березня 2018 року в справі № 536/233/16-ц, від 03 жовтня 2018 року в справі № 820/4149/17,

від 28 листопада 2018 року в справі № 820/4439/17 висловлювала правову позицію про те, що якщо особа звертається до відповідних органів місцевого самоврядування із заявами для отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції в сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає розгляду адміністративним судом за правилами частини п`ятої статті 21 КАС України.

У постанові від 08 квітня 2020 року в справі № 180/1560/16-а (провадження №11-1123апп19) Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом вважала, що при розгляді її заяви від 29 липня 2019 року за № 25/Д-8325 міським головою Житомирської міської ради - Сухомлиним С. І. не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема, надано відповідь 11 листопада 2019 року, через 100 днів, чим порушено ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», крім того міським головою було здійснено 21 порушення законодавства, зокрема незаконна відмова провести службову перевірку усіх протиправних діянь Виконавчого комітету Житомирської міської ради, вжити адміністративні міри реагування, як керівник-розпорядник, порушення законодавства під час особистого прийому по питанню щодо корупційних дій виконавчого комітету щодо відведення земельної ділянки, тощо, внаслідок чого їй заподіяно моральну шкоду.

Встановивши, що ОСОБА_2 , як посадова особа Житомирської міської ради (Житомирський міський голова), під час розгляду заяви ОСОБА_1

від 29 липня 2019 року та скарги від 08 жовтня 2019 рокуздійснював владні управлінські функції та реалізовував свої контрольні функції у сфері управління, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що спір у справі є публічно-правовим та підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, то згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Отже, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цими касаційними скаргами.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 21 листопада 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 24 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про судовий захист порушених цивільних прав та інтересів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун