ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/7759/23
Провадження 2/362/906/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2025 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

представника позивача, адвоката Проскурня Т.В.,

представника відповідача, адвоката Боднарчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Боднарчук Інни Олексіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника ОСОБА_2 адвоката Проскурняк Т.В., в якій вона просить визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне нерухоме та рухоме майно: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 20,10 кв.м., загальною площею 53,80 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 6044598, дата державної реєстрації 16.06.2014 року; домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 56,3 кв.м., загальною площею 161,7 кв.м., яке зареєстроване в Реєстрі права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» РПВН 33291800, дата державної реєстрації: 31.03.2011 року, номер запису 599, в книзі: 3-74, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності, номер витягу 29499788, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» 31.03.2011 року; земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0013, площею 0,25 га, місце розташування: Бориспільський (раніше Переяслав-Хмельницький) р-н, с. Студеники (раніше с. Жовтневе); автомобіль легковий марки «NISSAN», модель «LEAF», 2013 року випуску, синього кольору, тип ТЗ легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центр 3244, дата реєстрації 24.06.2017 року; автомобіль легковий марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», 2014 року випуску, червоного кольору, тип ТЗ загальний легковий загальний універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований ТСЦ 8047, дата реєстрації 24.10.2018 року; мотоцикл марки «SUZUKI», модель SV 650, 2007 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , дата реєстрації 08.04.2014 року; внесок у статутний капітал Приватного підприємства «Курськ» у розмірі 60 000,00 грн., який становить 50% статутного капіталу підприємства. Здійснити поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у наступний спосіб: визнати за ОСОБА_1 , право особистої власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 56,3 кв.м., загальною площею 161,7 кв.м., яке зареєстроване в Реєстрі права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» РПВН 33291800, дата державної реєстрації: 31.03.2011 року, номер запису 599, в книзі: 3-74, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності, номер витягу 29499788, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» 31.03.2011 року; визнати за ОСОБА_1 , право особистої власності на легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», 2014 року випуску, червоного кольору, тип ТЗ загальний легковий загальний універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований ТСЦ 8047, дата реєстрації 24.10.2018 року; визнати за ОСОБА_2 , право особистої власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0013, площею 0,25 га, місце розташування: Бориспільський (раніше Переяслав-Хмельницький) р-н, с. Студеники (раніше с. Жовтневе); визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 20,10 кв.м., загальною площею 53,80 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 6044598, дата державної реєстрації 16.06.2014 року; визнати за ОСОБА_3 , право особистої власності на мотоцикл марки «SUZUKI», модель SV 650, 2007 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , дата реєстрації 08.04.2014 року; визнати за ОСОБА_2 , право особистої власності на автомобіль легковий марки «NISSAN», модель «LEAF», 2013 року випуску, синього кольору, тип ТЗ легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центр 3244, дата реєстрації 24.06.2017 року; визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на внесок у статутний капітал ПП «Курськ», який становить 50% статутного капіталу цього підприємства, що у грошовому еквіваленті складає 60 000 грн. Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на наступне нерухоме та рухоме майно: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати, житловою площею 20,10 кв.м., загальною площею 53,80 кв.м.; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 6044598, дата державної реєстрації 16.06.2014 року; домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_2 , житловою площею 56,3 кв.м., загальною площею 161,7 кв.м., яке зареєстроване в Реєстрі права власності на нерухоме майно Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» РПВН 33291800, дата державної реєстрації: 31.03.2011 року, номер запису 599, в книзі: 3-74, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності, номер витягу 29499788, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації» 31.03.2011 року; земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0013, площею 0,25 га, місце розташування: Бориспільський (раніше Переяслав-Хмельницький) р-н, с. Студеники (раніше с. Жовтневе); автомобіль легковий марки «NISSAN», модель «LEAF», 2013 року випуску, синього кольору, тип ТЗ легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований Центр 3244, дата реєстрації 24.06.2017 року; автомобіль легковий марки «VOLKSWAGEN», модель «TIGUAN», 2014 року випуску, червоного кольору, тип ТЗ загальний легковий загальний універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ,зареєстрований ТСЦ 8047, дата реєстрації 24.10.2018 року; мотоцикл марки «SUZUKI», модель SV 650, 2007 року випуску, червоного кольору, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , дата реєстрації 08.04.2014 року; внесок у статутний капітал ПП «Курськ», який становить 50% статутного капіталу цього підприємства. Стягнути з Відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом судової справи.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України не сплачений судовий збір в повному обсязі.

Однак, недоліки наведені в ухвалі суду від 11.03.2024 року усунуті не були, зокрема: позивачем до позовної заяви не додано квитанцію про сплату судового збору в повному розмірі, а саме не доплачено судовий збір у розмірі 15 140,0 грн.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2024 року позовну заяву було повторно залишено без руху, оскільки позивачем в порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України не сплачений судовий збір в повному обсязі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна було визнано неподаною і повернуто позивачу (т. 2 а.с. 82-85).

Постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2024 року ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.05.2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 2 а.с. 125-128).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

01.04.2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Боднарчук І.О. про забезпечення позову, в якій вони просять накласти арешт на майно, що зареєстроване за ПП «Курськ» в особі Коршака Я.П., а саме нежитлові приміщення з № 1 по № 7 (група приміщень № 51) (літ «А»), загальною площею 100,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 приміщення 51. Накласти арешт на майно, що зареєстроване за ПП «Центрум» , а саме нежитлові приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 48) (в літ. А), загальною площею 117, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 .

Вказуючи на те, що відповідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відносно майна, що було зареєстроване за ПП «Курськ» в особі Коршака Я.П., а саме нежитлового приміщення з № 1 по № 7 (група приміщень № 51) (літ «А»), загальною площею 100,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 , було здійснено перереєтрацію на ОСОБА_4 , матір ОСОБА_2 , яка потім подарувала вказане майно ОСОБА_2 за договором дарування від 09.08.2019 р. Вказані правочини відбулися з метою приховування спільних сумісних грошових коштів подружжя, з метою істотного зменшення вартості статутного капіталу та балансової вартості активів ПП «Курськ» та виведення з власності нерухомого майна (нежитлових приміщень), яке зереєстровано на вказане підприємство в особі ОСОБА_2 під час перебування в шлюбі.

Вказані правочини відбулися з метою приховування спільних сумісних грошових коштів подружжя, з метою істотного зменшення вартості статутного капіталу ПП «Курськ» та виведення з власності нерухомого майна, яке зереєстровано на вказане підприємство під час перебування в шлюбі. Відчуження ОСОБА_2 спірного майна унеможливить виконання рішення про стягнення 1/2 частки у статутному капіталі Приватного Підприємства «КУРСЬК», та ПП «Центрум» , оскільки він вже частково вивів вказане майно із власності товариства з метою уникнення стягнення на нього під час виконання рішення суду. Додатково зауважувала, що так як інших учасників у Приватного Підприємства «КУРСЬК», немає та є великий ризик відчуження Позивачем у первісній позовній заяві, майна і зменшення частки у статутному капіталі товариства, на половину вартості якої вона претендує. Оскільки ОСОБА_2 є єдиним засновником та керівником Приватного Підприємства «КУРСЬК», допустив відчуження майна, яке було зареєстроване за ПП «КУРСЬК», на користь своїх родичів, отже, діяв недобросовісно, що з великою долею ймовірності може зробити і щодо іншого майна, з метою унеможливлення реального виконання рішення суду, коли воно буде прийняте на користь ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь ринкової вартості 1/2 частки в статутному капіталі Приватного Підприємства «КУРСЬК», . Накладення арешту в порядку забезпечення позову на належне ПП «Курськ» майно, зокрема, нежитлового приміщення з № 1 по № 7 (група приміщень № 51) (літ «А»), загальною площею 100,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 ,та належне ПП «Центрум» майно, зокрема, нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 48) (в літ. А), загальною площею 117, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 , є ефективним захистом можливих порушених прав ОСОБА_1 від недобросовісних дій із боку Позивача, який є єдиним засновником та керівником вказаного підприємства , без порушення чи безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів самого підприємства, задля забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Представник позивача ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просила у задоволенні заяви відмовити, оскільки вона є передчасною, а також, що ОСОБА_2 не є засновником ПП «Центрум», а там взагалі інший власник та засновник. Крім того, буде порушено права інших осіб, які не залучено до розгляду у справі.

Представника відповідача ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просила заяву задовольнити, а також зазначила, що точно вказати хто є засновником ПП «Центрум» вона не може.

Суд вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до частин третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Тобто спір виник з приводу поділу майна.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13 та від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

У постанові ВП Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

До заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру позивача ухилитися від виконання судового рішення, враховуючи саме предмет позову, а також враховуючи, що засновником ПП «Центрум» позивач взагалі не являється, що може призвести до порушення прав інших осіб, які не залученні до розгляду справи.

Таким чином доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому є лише припущеннями.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Враховуючи викладене те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях представника відповідача і при цьому ним не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів імовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження позивачем спірного майна на користь третіх осіб, крім того, можуть бути порушені права осіб, які не є учасниками справи, суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову, як таке, що подане передчасно.

Крім того, представником відповідача в заяві не зазначено щодо застосування зустрічного забезпечення відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України.

Відхиляючи заяву заявника про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Боднарчук Інни Олексіївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (підписання).

Текст ухвали складено та оголошено 07.04.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко