Справа № 296/1243/25
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого - судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового звсідання Сейко Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2025 року представник позивача адвокат Денис Кеню звернувся до суду в інтересах ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" з позовом до ОСОБА_1 , зі змісту якого просить стягнути з відповідача 72273,73 грн., що складається з інфляційних збитків в розмірі 53415,44 грн. та 3% річних в розмірі 18864,29 грн, за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 рік, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №0 від 17.01.2008 року та рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.11.2008 року у справі №296/2038/13-ц.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Приватним підприємством «Альбатрос» укладено Кредитний договір № 0.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №0/п від 17 січня 2008 року.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 13.11.2013 року у справі №296/2038/13-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто з ПП «Альбатрос» та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договоорром, а саме: 144297,64 грн. заборгованості за кредитом, 71094,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 85,08 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 64,19 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а всього: 215541,29 грн.

Позивач стверджує, що грошове зобов`язання зі сплати коштів у ОСОБА_1 виникло за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 рік

За наведених підстав позивач вважає, що є підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних на встановлену в судовому рішенні суму заборгованості за період невиконання рішення суду.

Ухвалою від 18.02.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач у судове засідання 19.03.2025 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило.

Так ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 05.03.2025 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013 року у справі № 296/2038/13-ц було задоволено позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та стягнуто з Приватного підприємства "Альбатрос" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, а саме: 144297,64 грн. заборгованості за кредитом; 71094,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 85,08 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 64,19 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а всього - 215541,29 грн. (а.с. 25-26).

19.02.2015 року між Публічним Акціонерним Товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №04/02/21 про відступлення права вимоги, на основі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набула права вимоги за Кредитним договором №0 від 17.01.2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . 04.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УкрФінСтандарт» укладено договір факторингу №17/12/18 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «УкрФінСтандарт» набула права вимоги за Кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 34-38).

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УкрФінСтандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набула права вимоги за кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, з 14.06.2021 року, усі права кредитора за Кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , належать ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (а.с. 39-43).

Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, інфляційні втрати товариства за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 рішення суду складають 53415,44 грн., та 3 % річних в розмірі 18864,29 грн., за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 року.

таким чином суд встановив, що відповідач не виконує рішення суду про стягнення кредитник коштів та позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат, що регул.ється нормами ст.652 ЦК України.

Розглянувши цивільну справу в межах позовних вимог суд прийшов наступного

У відповідності до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Так, Верховний Суд вказав, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на будь-які грошові зобов`язання, незалежно від підстав їх виникнення, у тому числі і на ті, які виникли у зв`язку із заподіянням шкоди.

Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строку розрахунків.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року, справа № 910/11249/17.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013 року у справі № 296/2038/13-ц було задоволено позов Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та стягнуто з Приватного підприємства "Альбатрос" та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, а саме: 144297,64 грн. заборгованості за кредитом; 71094,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 85,08 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 64,19 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а всього - 215541,29 грн. (а.с. 25-26).

Наразі право вимоги до ОСОБА_1 має ТОВ "ЦиклФінанс" оскільки 19.02.2015 року між Публічним Акціонерним Товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №04/02/21 про відступлення права вимоги, на основі якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набула права вимоги за Кредитним договором №0 від 17.01.2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . 04.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УкрФінСтандарт» укладено договір факторингу №17/12/18 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «УкрФінСтандарт» набула права вимоги за Кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 34-38).

14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УкрФінСтандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набула права вимоги за кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, з 14.06.2021 року, усі права кредитора за Кредитним договором №0 від 17 січня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , належать ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (а.с. 39-43).

Відповідачем не надано доказів, що він виконав рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13.11.2013 року у справі № 296/2038/13-ц

Отже, з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання зі сплати коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги, що грошове зобов`язання яке виникло між сторонами не є договірним, законом не визначено іншого розміру процентів, у позивача в силу ст. 625 ЦПК України наявне право нарахування інфляційних втрат та трьох 3 % річних за період з дня виникнення грошового зобов`язання (23 вересня 2021 року) по день, що передує дню виконання зобов`язання (04 січня 2023 року).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що виходячи з загальної суми простроченого грошового зобов`язання у розмірі 72273,73 грн., 3 % річних становлять 18864,29 грн., а інфляційні втрати 53415,44 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, суд вважає його правильним.

З огляду на наведене, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані докази, приходить до переконання, що стягненню з ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання рішення Корольовського районного суду м.Житомира13.11.2013 року у справі № 296/2038/13-ц підлягають стягненню на користь ТОВ «Цикл Фінанс» інфляційні втрати в розмірі 53415,44 грн., та 3 % річних за у розмірі 18864,29 грн., а позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1) ч. 3 цієї ж статті, до витрат, пов`язаних зрозглядом справи,належать,зокрема,витратина професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому закономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 06.10.2022 (а.с. 46-48), додаткову угоду №14 до договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 27.01.2025 (а.с. 49-50), копію акта №1 приймання-перепдачі надання послуг за договором про надання професійної правничої допомоги від 03.02.2025 (а.с. 51), копію ордеру № 1812151 (а.с. 52).

Справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, ціна позову складала 72273,73 грн.

Представник позивача участі у судовому засіданні не приймав

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги.

Судом враховано категорію та невелику складність даної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявленої представником позивача позовної вимоги, предмет спору.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги вищенаведене, а також конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правової допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 133,141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС", , адреса знаходження: 04112, м.Київ, вул. Авіоконструктора, Ігоря Сікорського, 8) 72273 (сімдесят дві тисячі двісті сімдесят три) гривні 73 копійок, що складається з інфляційних збитків в розмірі 53415 (пятдесят три тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 44 копійки та 3% річних в розмірі 18864 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 29 копійок, за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 рік, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №0 від 17.01.2008 року та рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13.11.2008 року у справі №296/2038/13-ц.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС", , адреса знаходження: 04112, м.Київ, вул. Авіоконструктора, Ігоря Сікорського, 8) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря