У Х В А Л А

04 квітня 2025 року

м. Київ

справа №372/3972/22

провадження № 61-3621ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада

2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаксервіс» про розірвання договору та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаксервіс» (далі - ТОВ «Будмаксервіс») про розірвання договору та стягнення грошових коштів, сплачених за договорами пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку у розмірі 717 944 грн, пеню, інфляційні витрати та 3% річних.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

13 грудня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат

Климов О. Ю., засобами поштового зв`язку, звернувся вперше до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки заявником не повністю виконано вимоги ухвали

від 08 січня 2025 року.

25 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Климов О. Ю. засобами поштового зв`язку вдруге направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 13 листопада 2024 року.

У касаційній скарзі він просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).

У частині першій статті 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 13 листопада 2024 року, дата повного тексту - 14 листопада 2024 року. Забезпечено надання загального доступу 15 листопада 2024 року.

Касаційну скаргу заявник направив вперше до Верховного Суду 13 грудня 2024 року, протягом строку, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2025 року касаційну скаргу повернуто заявнику, у зв`язку із неповним усуненням недоліків.

Крім цього, Верховний Суд направив вказану ухвалу засобами поштового зв`язку заявнику 27 березня 2025 року.

Вдруге заявник засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою 25 березня 2025 року та просив суд касаційної інстанції поновити строк на касаційне оскарження судових рішень.

Верховний Суд вважає за можливе поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, оскільки заявник подав вдруге касаційну скаргу протягом розумного строку після повернення його касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04 лютого 2021 року у справі № 607/1579/19, від 30 грудня 2020 року у справі № 607/5404/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 607/1585/19, від 04 грудня 2019 року №607/5403/18.

Також заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 509, 511, 526 Цивільного кодексу України у правовідносинах, пов`язаних із набуттям права власності на цілісний майновий комплекс у складі якого є об`єкт незавершеного будівництва, збудованого за рахунок коштів інвесторів, а також з переходом зобов`язань перед такими інвесторами.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Будмаксервіс» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 24 квітня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 лютого 2025 року та витребувано матеріали справи № 372/3972/22 із суду першої інстанції.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 13 листопада 2024 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська