печерський районний суд міста києва
пр. № 2-4841/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

20 грудня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 25 грудня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

27 січня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

27 січня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження у справі, для розгляду у загальному позовному провадженні.

03 квітня 2025 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, в тому числі, на: житловий будинок, загальною площею 284,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02, накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212, 16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення на будь-яких банківських рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду, заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо житлового будинку, загальною площею 284, 9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

В обґрунтування своєї заяви позивач вказав, що предметом позову є стягнення заборгованості за Договором позики від 01 серпня 2019 року у розмірі еквівалентній 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, з яких сума боргу у розмірі еквівалентній 20 400,00 доларів США та 10% річних у розмірі еквівалентній 4 812 доларів США. Згідно з умовами Договору позики від 01 серпня 2019 строк повернення позики до 15 жовтня 2019 року. У зв`язку з несвоєчасним поверненням коштів, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу за Договором позики від 01 серпня 2019 року. Станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову відповідач грошові за Договором позики від 01 серпня 2019 року не повернув. Загальна оціночна вартість вказаного нерухомого майна, що належить відповідачеві, - 3 241 829, 83 грн. Водночас належні на праві власності відповідачеві житловий будинок загальною площею 284,9 кв м та земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0137 перебувають в іпотеці та під забороною, а також на них в будь-який час може бути звернено стягнення в порядку Закону України «Про іпотеку», оскільки у Відповідача наявні прострочені грошові зобов`язання перед ОСОБА_3 у розмірі 1 680 000, 00 грн, строк виконання яких настав ще 04 лютого 2024 року. У зв`язку з викладеним, існує об`єктивна необхідність у накладенні арешту також на грошові кошти на банківських рахунках Відповідача, так як очевидно, що вартості нерухомого майна може бути недостатньо для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення цього позову, оскільки Відповідач має прострочені грошові зобов`язання на суму 1 680 000, 00 грн перед третьою особою - ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, перевіривши доводи і вимоги заяви про забезпечення позову, суд переконався, що між сторонами виник спір, а такий захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, в тому числі, на: житловий будинок, загальною площею 284,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212, 16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення на будь-яких банківських рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

Заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо житлового будинку, загальною площею 284, 9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя І. В. Литвинова