Справа № 202/3584/20
Провадження № 8/202/2/2025
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

прокурора - Лейченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 15.09.2022 року у цивільній справі № 202/3584/20 за позовною заявою керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2024 року керівник Дніпропетровської обласної прокуратури Біжко Сергій Віталійович в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 15.09.2022 року у цивільній справі № 202/3584/20 за позовною заявою керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 у справі №202/3584/20 відмовлено у задоволенні позову керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про витребування квартири АДРЕСА_1 .

Підставою для звернення прокурора з позовом став той факт, що квартира АДРЕСА_1 вибула з володіння територіальної громади міста Дніпра на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у справі №202/9353/15-ц, яке скасоване як незаконне постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2020.

Під час розгляду справи №202/3584/20, постановою Верховного Суду від 20.10.2021 у справі №202/9353/15-ц скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19.07.2019 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29.01.2020, справу направлено до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2022 у справі №202/9353/15-ц відмовлено прокурору у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015.

Вказана ухвала оскаржена прокурором у касаційному порядку, та постановою Верховного Суду від 01.04.2024 задоволено апеляційну скаргу прокурора, скасовано ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31.01.2022 у справі №202/9353/15-ц, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.06.2024 у справі №202/9353/15-ц відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.10.2024 у справі №202/9353/15-ц задоволено апеляційну скаргу прокурора, скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що єдиною підставою для ухвалення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 у справі №202/3584/20, стала чинність заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у справі №202/9353/15-ц, яке скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.10.2024, прокурор звертається з вказаною заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Просив суд: скасувати відповідне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 у справі № 202/3584/20 та ухвалити нове рішення, задовольнити позовні вимоги керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про витребування квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідачки на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 38, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір сплачений за подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29 листопада 2024 року, головуючим суддею у розгляду вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді від 05.12.2024 р. вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження з повідомленням сторін.

25.02.2025 від представника Дніпровської міської ради, документ сформований в системі «Електронний суд», надійшли пояснення по справі. Просили суд задовольнити заяву керівника Дніпропетровської обласної прокуратури про перегляд судового рішення у справі №202/3584/20 за нововиявленими обставинами в повному обсязі.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури в судовому засіданні заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення підтримала та просила задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення. Всі судові повістки направлені відповідачу ОСОБА_1 та третім особам повернені з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяву, дослідивши подані документи та матеріали справи №202/3584/20, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, доходить наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

У відповідності до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення за нововиявленими обставинами, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ при розгляді справи і що цей доказ є вирішальним.

Процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи не вважаються нововиявленими обставинами. Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що, якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало законної сили, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року у справі №202/9353/15-ц визнано за ОСОБА_3 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що складається з двох житлових кімнат площею 17,6 та 17,1 квадратних метри, кухні площею 17,2 квадратних метри, санвузлу площею 3,5 квадратних метрів, коридору загальною площею 6,5 квадратних метри, загальною площею 61,9 квадратних метри.

03 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1670.

Цього ж дня, 03.10.2017 року право власності ОСОБА_2 на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

02 березня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Зайченко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №456.

Цього ж дня, 02.03.2018 року право власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

19 липня 2019 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду було поновлено прокуратурі Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради строк на апеляційне оскарження заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року у справі №202/9353/15-ц та відкрито провадження за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року.

29 січня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року - скасовано і ухвалено нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська, про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру.

Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

31 січня 2022 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду відмовлено прокуратурі Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року.

В червні 2020 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області (наразі Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра) звернувся в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року у справі №202/3584/20, провадження №2/202/73/2022 за позовною заявою керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна, в задоволені позовної заяви керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області відмовлено в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили.

При ухваленні цього рішення суд виходив із того, що звертаючись до суду із позовом позивач в обґрунтування позову посилався на постанову Дніпровського апеляційного суду якою було скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року, та якою, на думку позивача, було встановлено преюдицію щодо належності спірного майна до комунальної власності та вибуття такого майна поза волею власника.

В той же час, постанова Дніпровського апеляційного суду якою було скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року, скасована. Таким чином, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2015 року є таким, що набрало чинності, відповідно до ч.2 ст.273 ЦПК України.

28.11.2024 року звертаючись до суду з заявою про перегляд судового рішення від 15 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами, керівник Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради посилається на те, що Постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.10.2024 у справі №202/9353/15-ц задоволено апеляційну скаргу прокурора, скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпропетровська про визнання права на приватизацію та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Предметом позову прокурора було витребування на підставі ст. 388 ЦК України, квартири АДРЕСА_1 , яка вибула з володіння територіальної громади міста Дніпра поза її волею на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у справі №202/9353/15-ц, яким без залучення до участі у справі Дніпровської міської ради, як власника майна, визнано право власності ОСОБА_3 на спірне нерухоме майно.

Скасування заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у справі №202/9353/15-ц постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.10.2024, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 свідчить про те, що скасування цього судового рішення є нововиявленою обставиною, оскільки після винесення оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції прийнято нове судове рішення, яке означає протилежне вирішення питання. Так, відмова в задоволенні позову ОСОБА_3 як безпідставного та незаконного без залучення власника спірного нерухомого майна до участі у справі, свідчить про те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради поза його волею, що є підставою для задоволення.

Враховуючи, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана протягом тридцяти днів із дня ухвалення Дніпровським апеляційним судом постанови від 30.10.2024 року, якою скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 року по справі № 202/9353/15-ц, суд вважає, що строк подання такої заяви відповідачем не пропущений.

При розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленим обставинами суд виходить із того, що згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Статтею 658 ЦК України визначено, що право продажу товару, крім випадку примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №154/3029/14 зроблено висновок про те, що необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення тощо).

У контексті пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України скасування судового рішення, яке стало підставою для обґрунтування судового рішення, яке просять переглянути, має відбутися після ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Судом встановлено, що станом на теперішній час є скасованим судове рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення від 15.09.2022 року у справі № 202/3584/20, що є нововиявленими обставинами.

Однак, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка 1248510 від 01.04.2025, яка сформована судом встановлено, що, після вилучення даних про обтяження з реєстру, право власності на спірне нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 перейшла від ОСОБА_1 до ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Ричка К.Ю. за реєстровим номером №2553 та відповідно наразі ОСОБА_1 не є власником спірного майна, що є новою обставиною у справі та судом при ухваленні рішення від 15.09.2022 року у справі № 202/3584/20, не було предметом розгляду та не могло бути досліджено, відповідно спірне майно не може бути витребувано у ОСОБА_1 , яка не є власником майна, оскільки заява про перегляд за нововиявленими обставинами розглядається в спрощеному провадженні за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За таких обстави, враховуючи, що власником спірної квартири не є відповідач по справі ОСОБА_1 , щодо якої встановлювалися обставини у даній справи, та наявні нові обставини по справі, що є підставою для пред`явлення нової вимоги, тому, виходячи із вищевикладеного, в задоволенні заяви керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 15.09.2022 року за нововиявленими обставинами слід відмовити, залишивши це рішення в силі.

Керуючись ст. ст.255, 259-261, 423-429 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Біжка Сергія Віталійовича в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 15.09.2022 року у цивільній справі №202/3584/20 за позовною заявою керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у 15-ти денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Л.П. Слюсар