Справа № 718/3950/24
Провадження 2/718/1095/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької під головування судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із описаним вище позовом, мотивованим тим, що 23.04.2021 мерла матір позивача ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 1,04 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Дружба» с.Брусниця Кіцманського району Чернівецької області, що належав померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0057760, зареєстрованого 24.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 872.

Зазначає, що ОСОБА_1 є сином померлої та єдиним її спадкоємцем. Постановою нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Міхно С.О. від 24.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав пропуску строку на прийняття спадщини.

Посилається на те, що покійна матір ОСОБА_2 на момент смерті та протягом 7 років до дня смерті проживала без реєстрації разом із сином ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 . Позивач вважає себе таким, що вчасно прийняв спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом із нею за однією адресою.

За таких обставин, з посиланням на норми закону, просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано.

Ухвалою суду від 30.12.2024 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано матеріали спадкової справи.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 19.02.2025 відмовлено у прийнятті заяви Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про визнання позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно. Закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, скерував заяву про підтримання позову та проведення судового засідання без сторони позивача.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судове засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи подані до суду заяви, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане сільською радою с.Брусниця Сторожинецького району Чернівецької області 20.03.1963, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_2 ».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки № 02-17/400 від 29.10.2024, яка видана виконкомом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, слідує, що померла ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_2 з дня народження і по день смерті. На день її смерті у житловому будинку були за реєстровані та проживали внук померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та правнук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає і зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 08.01-10/352 від 22.10.2024, ОСОБА_2 постійно проживала протягом останніх 7 років і до дня смерті разом із своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області Міхно С.О.№ 542/02-31 від 24.09.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав пропуску строку на прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57, ), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89)).

Судовий захист повинен бути повним, відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України).

Тлумачення частин першої та другої статті 1223 ЦК України дає підстави для висновку, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті (див. постанову постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від. 27 травня 2020 року у справі № 383/18/19 (провадження № 61-18441св19)).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказав, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є його рідною матір`ю, яка на момент смерті та протягом 7 років до дня смерті проживала без реєстрації разом із сином ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, якщо він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 642/4502/17 зроблено висновок про те, що для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову.

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 522/21808/18 підтримано вищевказаний висновок Верховного Суду та зазначено, що встановлення факту прийняття спадщини не є належним способом захисту прав, а відповідні обставини встановлюється судом під час розгляду позову про визнання права власності за позивачем.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 08.01-10/352 від 22.10.2024 підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_2 протягом останніх 7 років і до дня смерті разом із своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач позбавлений можливості визнати право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ЧВ № 0057760 площею 1,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колгоспу «Дружба», яке входить до складу спадщини, у позасудовому порядку, керуючись відповідними нормами законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1258-1261,1269 ЦК України та керуючись ст.ст. 12,13,16,49,82,247,263- 265,268,273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, третя особа ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкове майно за законом на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ЧВ 0057760 від 18.02.1997, який зареєстрований 24.02.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 972, що виданий Кіцманської районною державною адміністрацією Чернівецької області на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення № 45 від 30.01.1997, площею 1,04 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (паю) в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колгоспу «Дружба» с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області.

Судове рішення не проголошувалося відповідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Відповідач: Брусницька сільська рада Вижницького району Чернівецької області, , місце знаходження с.Брусниця вул. Буковинська,30 Вижницького району Чернівецької області.

Третя особа : Головне управління Держеокадастру у Чернівецькій області, , місце знаходження м.Чернівці вул. Героїв Майдану, 194а.

Суддя Василь Скорейко