Справа № 2-6513/11
Провадження № 6/161/87/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-6513/11 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надрадо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

14 березня 2025 року представник заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М. звернулася в суд із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строкк пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-6513/11 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надрадо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2012 року у цивільній справі №2-6513/11 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 задоволено, а саме, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №357ПП/6-В від 06.08.2008 року в розмірі 65279,47 грн., судовий збір 652,79 грн. та витрати з ІТЗ розгляду справи 120 грн. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі№2-6513/11 від 13 лютого 2023 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено та замінено сторону стягувача з ПАТ «КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступникаТ ОВ «Брайт Інвестмент». ТОВ «Брайт Інвестмент» являється новим стягувачем у виконавчих листах по справі №2-6513/11.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 33606698, з примусового виконання виконавчого листа №2-6513/11 виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» 66052,26 грн боргу. Виконавче провадження №33606698 завершено 26.01.2018 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищезазначений виконавчий лист за супровідним листом повернуто стягувачу за виконавчими документом ПАТ КБ «Надра» за адресою: Київський Майдан, 1, м. Луцьк. Повторно вищезазначений виконавчий документ про стягнення з вищевказаної фізичної особи заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра» на виконання до відділу не надходив. Зазначає, що «постановою Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи, а саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Станом на 2018 рік ПАТ «КБ «Надра» знаходився в стадії ліквідації, а отже були припинені всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) та вся кореспонденція. Отже, виконавчий лист разом з постановою органом ДВС скеровано не за тією адресою, а саме: не м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, а м. Луцьк, Київський майдан, 1, який був актуальним до 2015 року». Вищевикладене свідчить, що зазначені виконавчі листи було втрачено при пересилці Відділом державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Оскільки у органах ДВС виконавчий лист не знаходиться та до Фонду не надходив.

Зазначені обставини свідчать про втрату оригіналів виконавчих листів при пересиланні, що зумовлює необхідність звернення до суду із даною заявою про видачу дубліката виконавчого листа. Вважає, що строк пред`явлення виконавчого документа у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про постанову про повернення виконавчого документа стягувачу лише 11.03.2025 року, то слід вважати що, перебіг строкупред`явлення такого документа до виконання починається заново з 11.03.2025 року (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії), і становить три роки, тобто до 11.03.2028 року.А отже вважає, що це обґрунтовані та поважні причини які свідчать про перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починаючи заново з 11.03.2025 року.

Враховуючи наведене, заявник просить видати дублікат виконавчого листа у справі №2-6513/11 відносно боржника ОСОБА_1 та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася , в прохальній частині заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника заявника, заяву підтримує у повному обсязі.

Боржник в судове засідання не з`явилась , хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд дійшов висновку про можливість здійснення розгляду заяви за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2012 року у справі № 2-6513/11 задоволено позов ПАТ КБ «Надра», ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра 65279 (шістдесят п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн. 47 коп. заборгованості за кредитним договором. Стягнути з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра 652 (шістсот п`ятдесят дві) грн. 79 коп. судового збору та 120 (сто двадцять) грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи (встановлено згідно даних Автоматизованої системи документообігу суду Д3).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 лютого 2023 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» задоволено. Ухвалено замінити стягувача у виконавчому листі № 2-6513/11, виданому Луцьким міськрайонним судом Волинської області 27 лютого 2012 року, боржник ОСОБА_1 , а саме: ПАТ «КБ Надра» на ТзОВ «Брайт Інвестмент» ().

В ухвалі від 13 лютого 2023 року у справі 2-6513/11 встановлені такі обставини:

«Судом при розгляді заяви достовірно встановлено, що 05 серпня 2020 року між ПАТ «КБ Надра» та ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено договір № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ПАТ «КБ Надра» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .

30 вересня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило, а ТзОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 ».

З відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.03. 2025 року вбачається, що у відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 33606698, з примусового виконання виконавчого листа №2-6513/11 виданого Луцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Надра» 66052,26 грн боргу. Виконавче провадження №33606698 завершено 26.01.2018 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вищезазначений виконавчий лист за супровідним листом повернуто стягувачу за виконавчими документом ПАТ КБ «Надра» за адресою: Київський Майдан, 1, м. Луцьк. Повторно вищезазначений виконавчий документ про стягнення з вищевказаної фізичної особи заборгованості на користь ПАТ КБ «Надра» на виконання до відділу не надходив. Більш детальну інформації надати неможливо, оскільки матеріали ВП знищенні по причині закінчення трирічного терміну їх зберігання.

Судом встановлено, що виконавчий лист у справі 2-6513/11 був повернутий стягувачу ПАТ «КБ «Надра» постановою від 26.01.2018 року (щодо боржника ОСОБА_1 ) на підставі п.2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

На час повернення виконавчого документа стягувачу діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІ).

Відповідно до п.7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІ виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України N 1404-VІІ виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч.5 ст.37 Закону України N 1404-VІІ, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону N1404-VІІ визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Цей строк рахується з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною 5 статті 12 Закону N 1404-VІІ передбачено, що разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VІІ виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, враховуючи положення ч.ч.1, 3 ст.12 Закону N 1404-VІІ, виконавчий лист у справі № 2-6513/11 (щодо боржника ОСОБА_1 ) міг бути повторно пред`явлений до виконання до 26.01.2021 року (через три роки від дати його повернення стягувачу).

30 вересня 2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» відступило, а ТзОВ «Брайт Інвестмент» набуло право вимоги, зокрема, до боржника ОСОБА_1 .

Із заявою про заміну сторони виконавчого провадження заявник звернувся до суду 30.01.2023 року.

ТзОВ «Брайт Інвестмент набуло право вимоги від ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 30.09.2020, тобто після спливу близько 2 (двох) років з дня повернення виконавчого листа стягувачу.

Право вимоги за кредитним договором згідно договору про його відступлення відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області перейшло до ТОВ «Брайт інвестмент» 01 березня 2023 року (дата набрання законної сили ухвалою від 13 лютого 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження).

Слід зазначити, що придбаваючи у первісного стягувача право вимоги за тривалими борговими зобов`язаннями, новий кредитор має реально та адекватно оцінювати як ризики купівлі активів за простроченими зобов`язаннями, так й нести тягар настання негативних наслідків у разі таких прострочень, зокрема, й з приводу пропущення первісним стягувачам строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Укладеними від 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» і ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та від 30.09.2020 між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і ТзОВ «Брайт Інвестмент» договорами про відступлення прав вимоги передбачено права, обов`язки, гарантії, відповідальність сторін та інші умови.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).

Таким чином, укладеним договором від 30.09.2020 повністю спростовуються посилання заявника на існування тих причин, які він вважає поважними.

Під час укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 30.08.2020 року строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився,як зазначалося вище: «враховуючи положення ч.ч.1, 3 ст.12 Закону N 1404-VІІ, виконавчий лист у справі № 2-6513/11 (щодо боржника ОСОБА_1 ) міг бути повторно пред`явлений до виконання до 26.01.2021 року (через три роки від дати його повернення стягувачу)». Отже, ТОВ «Брайт Інвестмент» не вживало заходів для реалізації своїх прав, не цікавились станом виконавчого провадження.

У серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників.

Отже, з цього моменту в стягувача(ів) розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами, та, відповідно, захисту своїх прав й інтересів у встановленому законом порядку.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Заявником не надано до заяви належних та допустимих доказів втрати оригіналу виконавчого листа, долучено лише копію листа з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з якого слідує, що було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції знищено.

Також, суд наголошує на тому, що стягувач сумлінно не користувався усіма наданими правами та не вживав заходів, щоб дізнатись про стан виконавчого провадження, і лише в березні 2023 року направив запит щодо стану виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що наведені представником заявника у заяві причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є поважними, суду не надано доказів втрати виконавчого листа, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах, а отже не можуть бути підставою для поновлення вказаного строку.

При вирішенні даного питання суд зауважує на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності, оскільки Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Згідно правового висновку у Постанові Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18) при вирішенні питання про видачу дублікату виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 у справі №2-6471/06, від 03.02.2021 у справі №643/20898/13-ц, від 23.06.2021 у справі №2-162/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

На підставі наданих заявником до матеріалів заяви доказів неможливо встановити поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Одним із принципів в контексті справедливого судового розгляду, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції, є рівність сторін.

Принцип «рівності сторін» є складовою більш широкого розуміння поняття справедливого судового розгляду. Умова «рівності сторін» у розумінні «справедливого балансу» між сторонами фактично застосовується як у цивільних, так і у кримінальних провадженнях.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Положення ч.1 ст.6 Конвенції гарантують «процесуальну» справедливість, що на практиці розуміється як змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін.

Отже, той факт, що заявником в порушення наведених вище норм ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування твердження про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, свідчить про його процесуальну недбалість.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Наведена заявником причина для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання отримання відповіді 11.03.2023 року не є поважною причиною для поновлення строку.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Відповідно до п. 4 ч. 17 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватися у випадках втрати його оригінала та у межах строку пред`явлення його до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оскільки у цій справі відсутні підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то й відсутні підстави для видачі його дублікату.

Таким чином, суд не вбачає підстав для видачі дубліката виконавчого листа та визнання поважними вказані заявником причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк не надано, як і не доведено, що зазначені обставини виникли об`єктивно, а тому, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.260,261,433 ЦПК України, п. 9, п.п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2-6513/11 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надрадо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 04 квітня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М. Філюк