Справа № 192/347/25
Провадження № 2/192/528/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Надолинського Р. Ф. в режимі відеоконференції,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку в розмірі частини від його заробітку щомісячно.

На обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_2 , який на даний часє студентом 3 курсу Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу 1 рівня акредитації з терміном навчання по січень 2026 року та потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Позивач зазначає, що у зв`язку з проходженням навчання, ОСОБА_2 потребує матеріальної допомоги, оскільки будь-якого доходу не отримує.

Позивач в суді позов підтримала та пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народився син ОСОБА_2 , який на даний час навчається на денній формі навчання на 3 курсі. До 18 років відповідач сплачував аліменти на рівні 1 500 гривень на місяць. На даний час син проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні, а домовленості про утримання дитини після досягнення 18 річного віку вона з відповідачем не досягла.

ОСОБА_2 також підтримав позов та пояснив, що він навчається на денній формі навчання, але стипендію не отримує. Тому потребує допомоги від батька.

Представник відповідача адвокат Надолинський Р. Ф. заперечував проти задоволення позову та посилався на те, що стан здоров`я відповідача є незадовільним, а тому він не має можливості сплачувати аліменти через своє лікування. Також посилався на те, що згідно інформації з сайту Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу, студенти навчаються на дистанційній формі навчання, що не заважає додатково працювати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином, а відповідно до ст. 201 цього Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно копії Довідки Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу від 30 січня 2025 року № 08 (а.с.10), ОСОБА_2 на час розгляду справи навчається на 3 курсі з терміном навчання по січень 2026 року.

Під час навчання ОСОБА_2 проживає в с. Микільське разом з матір`ю, що також підтверджується Актом обстеження від 04 лютого 2025 року (а.с.13). У зв`язку із зазначеним суд вважає, що позивач має право на звернення з позовом до суду, оскільки є матір`ю ОСОБА_2 , який проживає з нею.

Представник відповідача посилався на те, що згідно інформації з сайту Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу, студенти коледжу навчаються на дистанційній формі навчання, що не заважає ОСОБА_2 додатково працювати.

Разом з тим, суд вважає, що денна форма навчання, яка включає в себе як дистанційне так і очне навчання, є формою навчання під час якої студенти отримують знання та завдання і зобов`язанні виконувати домашні завдання невідкладно. Тому навіть з урахуванням того, що ОСОБА_2 періодично за рішенням Дніпровського техніко-економічного фахового коледжу навчається дистанційно, що не заперечувалося ним в судовому засіданні, проте вказане не звільняє його від обов`язку виконувати завдання невідкладно. У зв`язку з вказаним суд не приймає посилання представника відповідача в частині того, що ОСОБА_2 має можливість працювати та самостійно себе утримувати, оскільки працевлаштування під час денної форми навчання, навіть у поєднанні з дистанційним навчанням, не можливе.

Крім того, дистанційне навчання вимагає від студента додаткових витрат на відповідні прилади та засоби зв`язку як то: стабільне інтернет-з`єднання, наявність комп`ютера (планшета, ноутбуку). Тому суд вважає, що ОСОБА_2 у зв`язку з навчанням потребує фінансової допомоги як на транспортні витрати у зв`язку з прибуттям до місця навчання з с. Микільське до м. Дніпро, так і на забезпечення дистанційного навчання.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання, тому суд вважає, що останній потребує кошти також на придбання одягу, продуктів харчування, розвитку здібностей, духовного та фізичного розвитку, проїзду, житла та забезпечення інших матеріально-побутових умов з урахуванням його віку, стану здоров`я, віддаленості місця проживання від місця навчання та інше, а відповідач має можливість надавати повнолітньому сину, який навчається, матеріальне утримання, оскільки є працездатною особою.

Суд оцінив надані представником відповідача докази щодо стану здоров`я відповідача (а.с.34-38) та врахував їх під час вирішення питання про розмір аліментів. Суд вважає, що надані докази не свідчать про неможливість надання відповідачем допомоги дитині, яка навчається у зв`язку з тим, що доказів про непрацездатність у вигляді інвалідності або іншим чином не можливість надавати фінансову допомогу з боку відповідача не було надано суду.

Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Тому, при визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України враховує сукупність таких юридичних фактів, як досягнення ОСОБА_2 віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років (а.с.9); продовження ним навчання до січня 2026 року (а.с.10); потреби у зв`язку з навчанням в матеріальному утриманні батьками, в тому числі і відповідачем; стан здоров`я та матеріальне становище як повнолітньої дитини, так і відповідача, тобто обставини, визначені ст.182 СК України.

Враховуючи вищенаведене, суд відповідно до ст. ст. 199-200 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання до 31 січня 2026 року, оскільки права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом. Суд вважає, що аліменти слід стягнути саме по вказану дату з урахуванням того, вказівка в довідці про навчання (а.с.10) «січень 2026 року» включає в себе повний місяць навчання, оскільки 23-річного віку ОСОБА_4 досягне ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вже після закінчення навчання, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів саме на період навчання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання до досягнення 23 років, підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно до 31 січня 2026 року, що на думку суду є достатнім для утримання дитини, яка навчається з боку батька.

Крім цього, у зв`язку із з частковим задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду була звільнена від цих витрат.

На підставі ст. ст. 182, 187, 189-192, 199-201 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку) на утримання повнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період його навчання, починаючи з 10 лютого 2025 року по 31 січня 2026 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 07 квітня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина