справа № 370/2699/23 головуючий у суді І інстанції Білоцька Л.В.
провадження № 22-ц/824/7297/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року про зупинення провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила в порядку розподілу спільної сумісної власності передати в особисту приватну власність ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: .03.003.0007,

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0009,

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. садового будинку, ганку, альтанки, теплиці, вбиральні-літнього душу, сараю, споруд), загальною площею 48,4 кв. м., що знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0009.

В порядку розподілу спільної сумісної власності передати в особисту приватну власність ОСОБА_3 та визнати за ним право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0006,

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: 03.003.0008,

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в т.ч. садового будинку, ганку, гаражу, теплиці, споруд), загальною площею 27.3 кв. м, що знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер: :03:003:0008,

легковий автомобіль «Geely СЕ-2» 2015 р.в., сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 65 808 грн., компенсації вартості» (однієї другої) земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер. :02:030.0088, а за ОСОБА_3 визнати право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,12 га, кадастровий номер: .02.030.0088.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9042,15 грн. різниці у вартості майна, що підлягає поділу.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі.

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :03:003:0126 та :03:003:0130, а саме земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

:03:003:0006, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

:03:003:0007, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада. Лишнянська сільська рада.

:03:003:0008, загальною площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район. Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

:03:003:0009, загальнюю площею 0,0485 га, розташована за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:030:0088, площею 0,12 га, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Київська обл., Макарівський район, Фасівська сільська рада.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль марки Geely, модель СЕ-2. 2015 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на будівельні матеріали, обладнання, вироби та конструкції, які були використані під час будівництва будинків, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: Київська область, Фастівський р-н. Лишнянська сільска рада, с. Осикове, дачне містечко Простоквашино на земельних ділянках, утворених в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0130, а саме: газоблочного будинку, ганку, дерев`яного будинку, гаражу, альтанки, літнього душу, вбиральні, колодязя, воріт з хвірткою, огорожі, теплиці № 1, теплиці № 2.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно, прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року зупинено провадження у зазначеній цивільній справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 370/3645/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що предметом поділу між сторонами, крім іншого майна, є чотири новоутворені земельні ділянки, що розташовані за адресою: Київська обл., Фастівський район, Бишівська сільська територіальна громада, Лишнянська сільська рада, які ОСОБА_1 вважає об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, що належить сторонам у рівних частках, а ОСОБА_4 особистою приватною власністю. На відміну від цивільної справи № 370/3645/24, у даній справі № 370/2699/23 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на майно предмет доказування, насамперед, включає з`ясування питань правового режиму майна, обсягу спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясування джерел і часу його придбання, що є першочерговими обставинами, які підлягають встановленню у спірних майнових відносинах між сторонами, та будуть мати істотне значення для вирішення обох справ, що розглядаються Макарівським районним судом Київської області. З огляду на викладене, навпаки, вирішення справи № 370/3645/24 залежить від вирішення справі № 370/2699/23 про поділ спільного майна подружжя та визнання права особистої приватної власності на майно, оскільки у справі № 370/2699/23 буле з`ясовуватись хто є власником спірного майна, від чого залежить належить з`ясування наявності відсутності права на позов у справі № 370/3645/24.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Герасько М.Г., посилається на аналогічні обставини, викладені у клопотанні про зупинення провадження у справі, та зазначає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та відповідає нормам процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема щодо зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі № 370/3645/24 виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки, в якому ОСОБА_3 просив: визнати недійсним односторонній правочин ОСОБА_1 щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, а також земельної ділянки з кадастровим мером :03:003:0126, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, здійснений у формі заяви про розподіл земельних ділянок від 29 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболевим Д.В. за реєстровим № 376. Крім цього, ОСОБА_3 просить скасувати державну реєстрацію за відповідачем права власності на новоутворені в результаті поділу чотири земельні ділянки, скасувати реєстрацію цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельних ділянок, які існували до поділу, а ОСОБА_1 здійснила поділ земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:003:0130 та :03:003:0126, в результаті чого утворилися 4 нові земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:003:0006, :03:003:0007, :03:003:0008, :03:003:0009, які є предметом спору в справі № 370/2699/23, а тому цивільна справа № 370/2699/23 не може бути вирішена до розгляду справи №370/3645/24.

З таким висновком суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що «тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Макарівського районного суду Київської області у цивільній справі № № 370/3645/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання недійсним правочину, скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки та поновлення реєстрації земельної ділянки є важливим при розгляді даної справи.

При цьому, суд першої інстанції, не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі № 370/2699/23докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, зокрема, визнання права особистої приватної власності на майно і відповідно - поділ майна подружжя.

Колегія суддів зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20 (провадження № 12-58гс21) зроблено висновок про те, що формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Подібні правові висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 922/2723/17 (провадження 12-2гс19), від 01 вересня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження 14-2цс21).

Отже, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 370/3645/24, так і щодо того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 24 січня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.