УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 699/1955/24

провадження № 61-3279ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бабенко Сергій Сергійович, на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 : житловий будинок, загальною площею (кв.м) 46,9, житловою площею(кв.м) 27,9, літ. «А», літ. «а» - прибудова, літ. «Б» - сарай, № 1 - огорожа, № 2 - ворота з хвірткою, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 225; земельну ділянку площею (га): 0.1884, кадастровий номер: :13:011:0032, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 225. У порядку зустрічного забезпечення зобов`язано заявницю у строк до 31 січня 2025 року внести на депозитних рахунок для зарахування коштів, внесених у вигляді застави (частки майна), 20 000,00 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_2 змінено, вказавши в якості виду забезпечення позову - заборону вчиняти дії по відчуженню ОСОБА_1 зареєстрованого за нею на праві власності нерухомого майна. У решті ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року про забезпечення позову у даній справі залишено без змін.

11 березня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бабенко С. С., звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Корсунь -Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 не доведено, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, за захистом яких вона звернулася, не обґрунтовано наявності зв`язку між заходом забезпечення позову та можливим предметом позовних вимог. Таких аргументів не містить і оскаржувана ухвала суду.Заявниця звертає увагу, що будинок та земельна ділянка не відчужувалися понад три роки і жодного наміру їх відчуження заявниця не проявляла. Крім того, на думку заявниці, договір дарування будинку та земельної ділянки було укладено більше трьох років тому, що свідчить про пропуск позовної давності стосовно вимог щодо цих договорів. Також заявниця вказує, що сума зустрічного забезпечення не є співмірною із заходом забезпечення, вартість будинку та земельної ділянки є значно вищою за 20 000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14?729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Разом з тим у пункті 23 постанови від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Суди попередніх інстанцій дійшли достатньо обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, врахувавши що забезпечення позову є співмірним з позовною вимогою, з якою заявниця має намір звернутися до суду (визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки від 16 червня 2021 року, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень), вважаючи їх такими, що укладені на шкоду кредитору.

Вжиті судом заходи забезпечення позову у вигляді заборони на час вирішення спору вчиняти дії по відчуженню нерухомого майна спрямовані на попередження недобросовісної поведінки ОСОБА_1 під час розгляду спору та недопущення з її боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. Застосування вказаного виду забезпечення позову слід визнати пропорційним заявленим позовним вимогам.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії по відчуженню належного їй на праві власності нерухомого майна (житлового будинку та земельної ділянки) не позбавляють заявницю права користуватись нерухомим майном, яке належить їй на праві власності. Окрім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими.

Доводи касаційної скарги про те, що сума зустрічного забезпечення не є співмірною із заходом забезпечення, оскільки вартість будинку та земельної ділянки є значно вищою за 20 000,00 грн, є безпідставними, оскільки зустрічне забезпечення є правом, а не обов`язком суду і застосовується з метою забезпечення відшкодування відповідачу можливих збитків.

Необхідно звернути увагу, що ухвалою Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області від 03 березня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Учасники справи не позбавлені можливості користуватись своїми правами, передбаченими статтями 156 (заміна заходів забезпечення позову), 158 (скасування заходів забезпечення), 159 (відшкодування збитків) ЦПК України.

Зокрема, частиною першою статті 159 ЦПК України передбачено право осіб, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що правильне застосовування судами положень статей 149, 150 ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бабенко С. С., на ухвалу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бабенко Сергій Сергійович, на ухвалу Корсунь -Шевченківського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович