Справа № 334/584/25
Провадження № 2-з/185/15/25
про забезпечення позову
03 квітня 2025 року м.Павлоград
Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юдіна С.Г. розглянувши заяву представника позивача адвоката Чернецької Олени Анатоліївни за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарного боргу подружжя, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача борг в розмірі 4 000 000 грн. та судові витрати.
Крім того, представник позивача звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 , 1/2 частка якої належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та 1/2 частка якої належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що підставою звернення до суду стали саме недобросовісні дії відповідачів, які порушуючи домовленості не повернули борг в обумовлені строки. В подальшому повертати кошти добровільно вони теж відмовились. Враховуючи ціну позову 4 000 000 грн. та намір позивача збільшити позовні вимоги, з метою ефективного захисту прав позивача та гарантій реального виконання майбутнього рішення суду, вважає що співмірним заходом забезпечення позову буде саме накладення заборони на майно відповідачів вартість якого приблизно відповідає сумі боргу.
Заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України.
За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушуваних чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Водночас згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Частка ОСОБА_2 в даній квартирі складає 1/2, частка ОСОБА_3 в даній квартирі складає 1/2.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).
Вивчивши матеріали додані до заяви вважаю що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя С. Г. Юдіна