ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/302/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участю секретаря судового засідання Гичко К.С.,

представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/17235/24 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року, ухвалене суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складено 19 грудня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання права власності.

В обґрунтування вимог позивачка вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 1964 року. За життя ОСОБА_4 була нарахована, але не виплачена пенсія в сумі 241314.56 грн, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 17 травня 2023 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй недоотриману пенсію чоловіка ОСОБА_4 в сумі 241314.56 грн, яка виникла на підставі рішення суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21. Листом від 06 червня 2023 року відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року у справі №500/3357/23 зобов`язано відповідача здійснити їй виплату пенсії в розмірі 241314.56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 та залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю. Відповідач добровільно рішення суду не виконав.

На виконання вищевказаного рішення суду 07 лютого 2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №74074021. По даний час рішення суду не виконане.

Посилаючись на наведене, положення ст.ст.316, 328, 392 ЦК України та те, що її чоловік ОСОБА_4 за життя не встиг скористатися своїм правом на отримання належних йому сум в розмірі 241314.56 грн, просила задовольнити позов, а саме:

- визнати за нею право власності на нараховану та недоотриману пенсію, що належала її чоловікові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 241314.56 грн;

- стягнути з відповідача нараховану та недотриману пенсію у розмірі 241314.56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі за № 500/7378/21.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на нараховану та недоотриману пенсію, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 у розмірі 241314 (двісті сорок одна тисяча триста чотирнадцять) грн 56 коп та включена в автоматизовану базу даних у підсистемі «Реєстр судових рішень».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_3 нараховану та недотриману пенсію у розмірі 241314 (двісті сорок одна тисяча триста чотирнадцять) грн 56 коп, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі за № 500/7378/21 та включена в автоматизовану базу даних у підсистемі «Реєстр судових рішень».

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить вказане вище рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема зазначає, що згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний Бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.

Вказує, що черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 набрало законної сили 24 січня 2022 року.

Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Заборгованість на виконання рішення суду виплачується за окремою бюджетною програмою та не включається в недоотриману пенсію.

Таким чином, зазначає, сума заборгованості, що належала виплаті померлому ОСОБА_4 , а саме: 241314.56 грн відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 та рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року у справі №500/3357/23 вже обліковується у системі Пенсійного фонду України в Тернопільській області та буде виплачена на виконання вказаних рішень після надходження відповідних коштів з державного бюджету.

Крім того звертає увагу на те, що у матеріалах справи після подання позивачкою позовної заяви та після початку розгляду справи по суті була відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачці у вчиненні нотаріальних дій, а також відсутні докази видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотримані страхові виплати, після смерті ОСОБА_4 .

Вказує, що долучені до матеріалів справи заява позивачки від 06 листопада 2024 року приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. щодо надання постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій у спадкуванні пенсії, лист приватного нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. від 07 листопада 2024 року а також Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 листопада 2024 року були подані позивачкою без належного обґрунтування неможливості їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від позивачки, що є порушенням процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Вказує, що суд першої інстанції належним чином дослідив докази у справі та дав їм вірну оцінку, у зв`язку з чим дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 нею у строки, передбачені для відкриття спадкової справи, нотаріусу були надані документи про спадкування, в тому числі була заявлена сума 241314.56 грн, що складає борг у вигляді недоотриманої пенсії за життя її чоловіка ОСОБА_4 .

Вказує, що для внесення суми боргу 241314.56 грн у спадкову справу, нотаріусом був наданий запит №188/02-14 від 24 квітня 2023 року Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області про видачу довідки про наявність та суму недоотриманої пенсії гр. ОСОБА_4 . Також було відмічено, що дана довідка необхідна для видачі спадщини по спадковій справі №22-2023.

Стверджує, що при оформлені спадщини її повідомили, що у спадкову справу не включений борг в сумі 241314.56 грн, так як Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом №1900-0504-8/17675 від 26 квітня 2023 року повідомило, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_4 відсутні у зв`язку з виплатою їх у повному обсязі, в той же час в судовому засіданні 29 жовтня 2024 року представник відповідача підтвердив, що є борг в сумі 241314.56 грн у вигляді недоотриманої суми пенсії ОСОБА_4 .

Зазначає, що отримавши від нотаріуса відмову, нею були заявлені позови в Тернопільський окружний адмінсуд та Тернопільський міськрайсуд.

В судовому засіданні представник відповідача просить задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.

Позивачка по справі, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони.

Судова колегія, заслухавши доповідь головуючого судді, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

За приписами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивачка з 27 грудня 1964 року перебувала у зареєстровано шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 1964 року, виданим Тернопільським міським РАЦС м.Тернопіль.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_4 на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 оновленої довідки від 16 вересня 2021 року №11/1/7353 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_4 , на підставі довідки від 16 вересня 2021 року №11/1/7353 (про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії), виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 74% від грошового забезпечення, з урахуванням виплачених за цей період сум пенсії. Вказане рішення суду набрало законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06 лютого 2023 року, виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

24 квітня 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. відкрито спадкову справу за №22/2023 до майна померлого ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини.

Як вбачається з довідки про осіб зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 від 24 квітня 2023 року, ОСОБА_4 станом на 04 лютого 2023 року був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_5

01 серпня 2023 року дочка спадкодавця ОСОБА_5 подала приватному нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті батька ОСОБА_4 на користь дружини спадкодавця ОСОБА_3 .

Позивач частково оформила спадкові права після смерті ОСОБА_4 отримавши 07 березня 2024 року свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, садовий будинок та земельну ділянку.

24 квітня 2023 року приватний нотаріус Березій З.А. звернулася до ГУПФ України в Тернопільській області із запитом щодо надання довідки про наявність та суму недоотриманої пенсії ОСОБА_4 .

Листом від 26 квітня 2023 року ГУПФ України в Тернопільській області повідомило приватного нотаріуса, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_4 відсутні, у зв`язку із виплатою їх в повному обсязі. Додатково повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 було нараховано суми коштів, які станом на 25 квітня 2023 року не виплачені.

17 травня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила виплатити їй недоодержану пенсію із зв`язку із смертю пенсіонера ОСОБА_4 .

На звернення позивача відповідач листами від березня та червня 2023 року (а.с.5, 9) повідомив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 ОСОБА_4 було нараховано доплату у розмірі 241314.56 грн за період з 01 квітня 2019 року по 31 березня 2022 року. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Відповідно до вимог статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втраті годувальника. Заборгованість на виконання рішення суду виплачується за окремою бюджетною програмою та не включається в недоотриману пенсію. У листі звернуто увагу, що у разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про зміну сторони її правонаступником.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року у справі №500/3357/23 задоволено позов ОСОБА_3 та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_3 у виплаті пенсії в розмірі 241314.56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_3 виплату пенсії в розмірі 241314.56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Вказане рішення суду залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року та набрало законної сили.

На підставі вищевказаного рішення суду 19 січня 2024 року Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/3357/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_3 виплату пенсії в розмірі 241314.56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю.

Вказаний виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання та 07 лютого 2024 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74074021.

По даний час рішення суду не виконане та кошти відповідачем не виплачені, що визнали сторони в судовому засіданні.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. від 27 листопада 2024 року та листом від 07 листопада 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю спадкового майна. Зазначено, що відповідно до повідомлення ГУПФ України в Тернопільській області від 26 квітня 2023 року, недоотриманні суми пенсії ОСОБА_4 відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним членом сім`ї спадкодавця, який звертався до пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманих сум пенсії та єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, відтак має право на недоотриману спадкодавцем за життя пенсію.

Колегія суддів з даним висновком суду погоджується.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Перелік документів, які необхідно надати для отримання недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, визначено Порядком надання та оформлення документів для призначення(перерахування) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.26 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахування) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2011 року №22-1, із змінами та доповненнями, передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 522/19647/17.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними у справі доказами, ОСОБА_4 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року.

За життя спадкодавця, вказані суми йому виплачені не були.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_3 виплату пенсії в розмірі 241 314,56 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року. По даний час рішення суду не виконане.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи після подання позивачкою позовної заяви та після початку розгляду справи по суті була відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачці у вчиненні нотаріальних дій, а також відсутні докази видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотримані страхові виплати, після смерті ОСОБА_4 , а долучені ОСОБА_3 у листопаді та грудні 2024 року до матеріалів справи докази, в тому числі постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю спадкового майна, суд безпідставно та з порушенням норм ЦПК України взяв їх до уваги.

Однак, на думку колегії суддів, такі доводи не свідчать про безпідставність позовних вимог, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 квітня 2023 року приватний нотаріус Березій З.А. звернулася до ГУПФ України в Тернопільській області із запитом щодо надання довідки про наявність та суму недоотриманої пенсії ОСОБА_4 . Листом від 26 квітня 2023 року ГУПФ України в Тернопільській області повідомило приватного нотаріуса, що недоотримані суми пенсії ОСОБА_4 відсутні, у зв`язку із виплатою їх в повному обсязі, при цьому додатково повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21 було нараховано суми коштів, які станом на 25 квітня 2023 року не виплачені.

Тобто, відповідач у своїй відповіді не надав конкретної відповіді на запит нотаріуса, при цьому фактично підтвердив, що ним не виплачено нараховані суми коштів за померлим ОСОБА_4 . Разом з тим, відповідач не зазначив, яка саме сума не була виплачена, хоча така передбачена судовим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року у справі №500/7378/21, на яке у своїй відповіді послався відповідач.

У зв`язку з наведеним, нотаріус був позбавлений можливості включити в спадкову масу конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, а тому видав свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, яке належало спадкодавцеві.

Таким чином, колегія суддів вважає, що саме через дії відповідача в спадкову масу не була включена належна померлому ОСОБА_4 сума невиплачених коштів, в той час як позивачка здійснила усі необхідні дії для спадкування вказаних коштів.

Що стосується долучених позивачкою до матеріалів справи доказів після подання позову, зокрема постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_4 від 27 листопада 2024 року, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не порушив вимоги ЦПК України щодо долучення доказів, оскільки долучення даної постанови нотаріуса та інших доказів були викликані саме аргументами відповідача про відсутність такої у матеріалах справи на момент звернення з позовом.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної постанови нотаріуса, саме за наслідками повідомлення ГУПФ України в Тернопільській області від 26 квітня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману суму пенсії ОСОБА_4 спадкоємиці ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, бездіяльність відповідача, що полягає у неприйнятті рішення про виплату недоотриманої при житті пенсії спадкодавця та його фактична відмова позивачу не відповідають чинному законодавству та призвели до порушення майнових прав та передбачених законом інтересів позивача.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач є єдиним членом сім`ї спадкодавця, який звертався до пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманих сум пенсії та єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, відтак має право на недоотриману спадкодавцем за життя пенсію.

Невірне застосування відповідачем законодавства призвело до незаконного перешкоджання реалізації прав позивачки, як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, яке, хоча і не увійшло до складу спадщини через дії відповідача, однак належить їй у встановленому законом порядку спадкування, що також безпосередньо передбачено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2023 року у справі №500/3357/23, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У своїх висновках Європейський суд с прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол) полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 Першого протоколу дозволяє позбавлення власності лише на умовах передбачених законом (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції проти Греції», «Малама проти Греції»).

Ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення». «Майном» може бути як існуюче майно», так і активи включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймі «легітимні сподівання на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути конкретними, ніж просто надія і повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає примусовому виконанні обов`язку в натурі, стягнення з відповідача на корить позивача в порядку спадкування недоотриманих померлим ОСОБА_4 пенсійних виплат в сумі 241314.56 грн є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.

З подібним правовим висновком суду погодився і Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №201/11074/23

Отже, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді