ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ХАРКОВА
№ провадження 2/646/909/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.03.25 місто Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,
учасники справи:
позивач Акціонерне товариство «Акцент-банк»
представник позивача Шкапенко О. В.
розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.09.2018 відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети - заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.п.2.1.1.2.2 2.1.1.2.4 умов та правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Позивач зазначає, що всі умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Банк на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, що підтверджується п. 2.1.7.9 умовами та правилами надання банківських послуг.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картковому рахунку згідно п. 1.1.3.1.10 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.
Акціонерне товариство «Акцент- Банк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов кредитного договору.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526 та 1054 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язання за договором не виконав.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 умов та правил надання банківських послуг.
Згідно п. 2.1.1.4.2 умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору, та /або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та /або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання прострочених зобов`язань на суму від 100 гривень клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів.
Згідно до п. 2.1.1.12.2.1 умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки, визначеної в тарифах, що діють на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі замість базового розміру процентної ставки, зазначеного в тарифах, нараховуються від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов договору та/або зміною процентної ставки за договором, що здійснюється банком в односторонньому порядку і, відповідно, внесення змін до договору не потребується.
У якості обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що, оскільки відповідачем окрім анкети-заяви також підписано і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо, то суд повинен урахувати висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постанові від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20 стосовно того, що оскільки відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту, де визначені погоджені сторонами процентна ставка, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то останній добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, тому заборгованість за такими зобов`язаннями, відповідно до підписаних анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, підлягає стягненню.
Окрім того, матеріали позовної заяви містять клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі. У клопотанні ОСОБА_2 зазначив, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин, передбачених частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.12.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні на 16 січня 2025 року.
Відповідач у судове засідання, призначене на 16 січня 2025 року, не з`явився, клопотань/заяв від нього до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надходив.
Оскільки відповідач вперше викликався у судове засідання, відзиву до суду надано не було, суду була невідома його правова позиція, тому, ураховуючи, що процесуальна невизначеність стану учасників справи може призвести до ухвалення рішення з порушенням процесуальних норм, судом було відкладено судове засідання на 14 лютого 2025 року об 11:00 годині.
У судове засідання 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений був належним чином, заяв/клопотань від нього не надходило, відзив на позовну заяву не надходив.
Ураховуючи той факт, що правова позиція відповідача суду була невідома, з метою дотримання принципу рівності учасників процесу, судом було відкладено судове засідання на 24 березня 2025 року.
У судове засідання 24 березня 2025 року відповідач не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку за останнім відомим місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому, відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції.
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомлення ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі, ухвалою від 24.03.2025 постановив розглядати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
24.09.2018 ОСОБА_1 надав А-Банку свої анкетні дані та приєднався до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом власноручного підписання типового бланку анкети - заяви.
Згідно із змістом зазначеного документа, ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. ОСОБА_1 зобов`язується виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті А-банку www.a-bank.com.ua.
Зазначені вище обставини підтверджуються бланком анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, яка підписана ОСОБА_1 .
24.09.2018 ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Відповідно до пункту 3 «Основні умови кредитування» паспорту споживчого кредиту тип кредиту визначено як поновлювана кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума кредиту - до 50 000,00 гривень; строк кредитування - 240 місяців; мета отримання кредиту на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку протягом одного дня.
Згідно із пунктом 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту» паспорту споживчого кредиту базовою процентною ставкою є 3,9% в місяць (46,8% річних) або 3,7% в місяць (44,4% річних); тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка 58,23% річних; 56,44 % річних.
Пунктом 5 «Порядок повернення кредиту» паспорту споживчого кредиту визначено кількість та розмір платежів, періодичність внесення, а саме: щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100 гривень, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості.
Відповідно до пункту 6 «Додаткова інформація» паспорту споживчого кредиту пеня не застосовується, штраф відсутня інформація; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 7,8% у місяць збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості); 7,4% у місяць збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості).
Із змісту документа убачається, що його підписано ОСОБА_3 24.09.2028 та що зазначена інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019.
Згідно із довідкою за картами А-Банку ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до червня 2022 року, та № НОМЕР_3 , строком дії до жовтня 2027 року.
Згідно із довідкою за лімітами А-Банку ОСОБА_1 , кредитний договір б/н від 24.09.2018, за період з 24.09.2018 по 03.12.2024, 24.09.2018 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 00,00 гривень; 17.02.2020 було збільшено кредитний ліміт за ініціативою банку до 9000,00гривень; 25.04.2024 зменшено за ініціативою банку на 8900,00 гривень.
Банк на боргові зобов`язання за кредитом нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, що підтверджується п. 2.1.7.9 умовами та правилами надання банківських послуг.
Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картковому рахунку згідно п. 1.1.3.1.10 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Згідно п. 2.1.1.5.6 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку.
Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 умов та правил надання банківських послуг.
Згідно п. 2.1.1.4.2 Умов та правил банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору, та /або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку) та /або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання прострочених зобов`язань на суму від 100 гривень клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів.
Згідно до п. 2.1.1.12.2.1 умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки визначеної в тарифах, що діють на дату нарахування відсотків. Відсотки в подвійному розмірі замість базового розміру процентної ставки, зазначеного тарифах, нараховуються від суми загальної заборгованості з моменту виникнення заборгованості під час дії пільгового періоду за карткою, внаслідок не внесення щомісячного мінімального платежу в повному обсязі. При цьому сторони усвідомлюють та підтверджують, що таке збільшення розміру процентної ставки не є зміною умов договору та/або зміною процентної ставки за договором, що здійснюється банком в односторонньому порядку і, відповідно, внесення змін до договору не потребується.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи спірні правовідносини виникли між кредитодавцем Акціонерним товариством «АКЦЕНТ БАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем банківських послуг.
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального коденсу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитквання» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору.
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до частин першої третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як встановлено судом, конструкцію договору приєднання, його умови було розроблено кредитодавцем - АТ «А-БАНК».
Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на зміст статей 633 та 634 Цивільного кодексу України можна уважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судом встановлено, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» було власноручно підписано відповідачем ОСОБА_1 24.09.18; із змісту документа убачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019.
Дійсно, витягом з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», та витягом з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено можливість зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, дію договору та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК» тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна Gold», прийняв відповідач ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку.
Суд зазначає, що згідно із довідкою за лімітами, 24.09.2018 дата укладення договору споживчого кредиту банком було встановлено відповідачеві кредитний ліміт у розмірі 00,00 гривень.
Лише 17.02.2020 кредитний ліміт було збільшено банком до 9000,00 гривень.
Отже, на момент отримання реальної можливості користування кредитними коштами у розмірі 9000,00 гривень інформація, що була зазначена у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та з якою погодився відповідач підписавши даний документ, вже не була чинною та актуальною.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом у справі бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Інших доказів в підтвердження згоди ОСОБА_1 на укладення договору споживчого кредиту саме на умовах та правилах надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ БАНК»; тарифах користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD", що долучені до матеріалів справи, позивачем АТ «А-Банк» суду надано не було.
Стосовно обгрунтування позовних вимог позивача про стягнення заборгованості наявністю підписаного відповідчем паспорту споживчого кредиту суд зазначає таке.
Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Зазначена правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.
Посилання позивача на те, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту, не можна уважати підтвердженням того, що сторони узгодили саме ці умови кредитування, оскільки в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містяться умови щодо типу кредитного продукту: картка «Універсальна» та картка «Універсальна Gold», отже в паспорті наведені різні умови кредитування за кожним типом кредитного продукту.
Згідно із вимогами частин першої та шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 дійшла висновку, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та умов та правил надання банківських послуг, оскільки умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно із частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Пунктом 3) частини першої статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій та третій статті 509 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із пунктом 22) частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09.04.1985 за № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.
У Рішенні від 10.11.2011 № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг Конституційний Суд України зауважував, що межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Стосовно обгрунтування позивачем наявності заборгованості за споживчим кредитом відповідача та її розміру суд зазначає таке.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
У якості доказу наявності заборгованості відповідача перед АТ «АКЦЕНТ БАНК» та її розміру позивачем надано суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 2018-09-24, укладеним між АТ «АКЦЕНТ БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , ОКПО НОМЕР_4 , станом на 03.12.2024.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять виписки за картковими рахунками, отже, інформація про те, що ОСОБА_1 було перераховано відповідну суму кредитного ліміту, що він користувався кредитною карткою (кредитними коштами), зокрема, розраховувався за товари, знімав готівку в банкоматі, поповнював картку тощо, про що свідчать відповідні операції, відсутня.
Таким чином, належного та допустимого доказу, який у сукупності з іншими доказами підтверджував би зазначені вище факти та наявність заборгованості у зазначеному розмірі, матеріали справи не містять.
Зазначене узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20, де зазначено що з виписки руху коштів за рахунком вбачається, що відповідач, зокрема, отримав та використовував кредитні кошти.
Тому, суд критично ставиться до доводів позивача стосовно того, що при розгляді подібних справ потрібно використовувати не постанову Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а іншу судову практику, зокрема, постанову Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №284/157/20, за обставинами якої відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, та зазначає, що за обставинами як справи №342/180/17, так і справи №284/157/20 у якості належного доказу в обгрунтування позовних вимог позивачами було надано судам виписки руху коштів за рахунками відповідачів. Як було вже зазначено судом, матеріали даної справи такого належного доказу не містять.
Згідно з частиною першою статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, сплачені позивачем судові витрати у розмірі судового збору 3028,00 гривень, залишаються за ним.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263 265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 24 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», , місцезнаходження: вулиця Батумська, будинок 11, місто Дніпро Дніпропетровської області, 49074.

Представник позивача: Шкапенко Олександр Віталійович, РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О. В. Іщенко