ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 626/1543/24

провадження № 22-ц/818/1699/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року, постановлене під головуванням судді Дудченка В.О., -

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення помилково не враховано, що ОСОБА_1 є пенсіонером, власного житла не має, розмір пенсії складає приблизно 2725,00 грн., перебуває на обліку у сімейного лікаря та невропатолога, має потребу в постійному вживанні ліків.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, та доказів щодо недостатності доходу позивача для покриття його щомісячних витрат не надано.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

З довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 12 березня 2024 року № 108 вбачається, що ОСОБА_1 , 1952 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрований та фактично проживає один (а.с. 7).

З довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 19 квітня 2024 року № 132 вбачається, що ОСОБА_1 не є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).

З довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 19 серпня 2024 року № 231 вбачається, що в будинку за місцем реєстрації ОСОБА_1 газопостачання було припинено, згідно акту АТ «Харківгаз» від 18.06.2021 року. В будинку пічне опалення (а.с. 82).

З довідки Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за віком з 12 березня 2024 року (а.с. 9).

З довідки про доходи № 0458 4741 4087 1492 вбачається, що сума пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2024 року по 30.04.2024 року складає 4483,06 грн., а саме: за березень 2024 року - 1758,06 грн., за квітень 2024 року - 2725,00 грн. (а.с. 10).

З Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря, невропатолога. Рекомендовані постійний прийом гіпотензивних засобів, нейротропних засобів (а.с. 11).

З огляду лікаря вбачається, що ОСОБА_1 , має діагноз: Захворювання судин мозку (наслідки внутрішньомозкового крововиливу), гіпертонія з ускладненням (гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця з серцевою недостатністю), атеросклеротична хвороба серця неуточнених судин (а.с. 43).

27 січня 1995 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серія НОМЕР_2 (а.с. 65).

З довідки № 001-38-04-03/2056 від 05 листопада 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з 2004 року по 2008 рік здійснював перерахунок коштів ОСОБА_4 . Сума направлених грошових коштів складає 12000,00 долларів та 800 євро (а.с. 77).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що є непрацездатним, пенсіонером. Дохід у вигляді пенсії не дає можливість забезпечити належне лікування, оздоровлення, харчування та проживання. Син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізично здоровий, працює, на утриманні інших осіб не має, тому має можливість сплачувати аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 1952 року народження, є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки військової частини НОМЕР_3 від 08 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 з 16 листопада 2022 року по теперішній час (а.с. 25).

Позивач є непрацездатним за віком, страждає хронічними захворюваннями, отримує мінімальну пенсію, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

ОСОБА_2 є працездатною особою, військовослужбовцем, має постійний дохід.

З матеріалів справи не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Виходячи із принципу справедливості та розумності, з урахуванням вищевказаних обставин, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, має бути визначений в 1/10 частці від усіх видів його заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 18 грудня 2024 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова