Справа № 306/1029/22
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Бисаги Т.Ю., Феєра І.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді-доповідача Мацунича Михайла Васильовича у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 17 травня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Ганчак Л.Ф., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

встановив:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування Полянської сільської ради, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року задоволено позов. Позбавлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання внучки ОСОБА_5 у розмірі по 2 000,00 грн. з кожного з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову, тобто з 22.06.2022 року і до досягнення повноліття. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду від 17 травня 2023 року у частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 2 000,00 грн з врахуванням індексації відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду з 22 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У частині позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2024 року, касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якого діє адвокат Орбан Н.Л., задоволено частково. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 вересня 2024 року призначено справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 до розгляду в суді апеляційної інстанції на 06 березня 2025 року о 15 год 30 хв. у відкритому судовому засіданні.

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід колегії суддів: суддю-доповідача Мацунич М.В., суддів Феєра І.С., Бисага Т.Ю. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів визнано необґрунтованою, а справу передано на автоматизований розподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід колегії суддів. Та ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Мацунич М.В., Феєр І.С., Бисага Т.Ю., відмовлено.

Однак, 02.04.2025 року в системі «Електронний суд» ОСОБА_1 сформовано заяву про відвід судді-доповідача Мацунича М.В. Зазначена заява зареєстрована в канцелярії Закарпатського апеляційного суду 03 квітня 2025 року.

Розглянувши доводи заяви про відвід, а також матеріали апеляційного провадження, апеляційний суд вважає заявлений відвід необґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Зазначена норма передбачає обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

ОСОБА_1 заявила відвід судді-доповідачу Мацунич М.В. з підстав зазначених в пункті 5 частини першої статті 36 ЦПК України, а саме, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

В заяві про відвід судді-доповідача Мацунича М.В., заявниця посилалась на те, що - «Суддя-доповідач Мацунич М.В. здійснював розгляд цивільної справи №308/22432/23 в якій приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Роман Михайлович незаконно відкривав виконавче провадження за адресою де я не зареєстрована і не проживаю, керуючись адресою місця знаходження мого майна на підставі викрадених від мене документів - договору дарування житлового будинку в с. Голубине, 192 і витягу про реєстрацію права власності. … І з невідомих на те правових підстав, Закарпатський апеляційний суд у складі судді Мацунич М.В. замовчав крадіжку мого майна, а саме - моїх документів на право власності на житловий будинок». - «Викрадені від мене документи, що встановлено постановою Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2024 року у цивільній справі №306/872/21, один з ОСОБА_2 передав приватному виконавцю Роману Р.М. з м. Хуст Закарпатської області, такі дії вчинені умисно і з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, для замовного і наперед спланованого та проплаченого в корупційний спосіб відкриття виконавчого провадження до річниці смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою де я не зареєстрована і не проживаю. Тобто, щоб я не дізналась про виконавче провадження, відкрите у таку для злочинців «сакральну дату» з метою заволодіння моїм житловим будинком для завершення приватним виконавець злочину, розпочатого покійним ОСОБА_6 за життя - а саме приписування неіснуючих боргів та заволодіння моїм нерухомим майном». - «Також факт наявності у матеріалах виконавчого провадження у приватного виконавця Романа Р.М. викраденого від мене договору дарування житлового будинку в АДРЕСА_1 та витягу про реєстрацію права власності підтверджено ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі №308/15628/24 від 23.12.2024 р.». - «Оскільки суддя Мацунич М.В. не тільки прийшов до помилкового висновку, що приватний виконавець на основі відомостей наявних у крадених від мене документів - діяв законно, але і повторно незаконно стягнув з мене судовий збір від сплати якого я звільнена. Верховний Суд постановою від 11 грудня 2024 року в даній справі чітко зазначив, що я звільнена від сплати судового збору на всіх стадіях розгляду справи і у всіх інстанціях. Тобто приватний виконавець намагався виконувати виконавчий документ, який не підлягає виконанню і прямо суперечить ст.19 Конституції України згідно з якою ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Тому не може бути відкрите виконавче провадження з стягнення судового збору від сплати якого я звільнена». - «І дії судді Мацунич М.В. спричинили тяжкі наслідки». - «В листопаді 2024 року приватний виконавець Роман Р.М. намагався продати мій будинок площею 139 кв.м. у с. Голубине за чотири тисячі гривень судового збору від сплати якого я звільнена. При цьому приватний виконавець користувався краденими від мене документами з дозволу судді Закарпатського апеляційного суду Мацунич М.В.». - «А оскільки позивачем у цивільній справі №306/1029/22 є ОСОБА_2., який визнавав позов покійного ОСОБА_6 у цивільній справі №306/872/21 цинічно на День народження ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , намагаючись позбавити її житла, передав особисто або через інших осіб викрадений від мене договір дарування будинку і витяг про реєстрацію права власності приватному виконавцю, я обґрунтовано не довіряю судді Мацунич М.В.».

Зазначені вище ОСОБА_1 підстави відводу судді-доповідача Мацунича М.В. за своєю сутністю загалом зводяться до того, що останній здійснював розгляд цивільної справи № 308/22432/23 в якій приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. на підставі викрадених від неї документів - договору дарування житлового будинку в АДРЕСА_1 і витягу про реєстрацію права власності незаконно відкрив виконавче провадження і не дивлячись на це апеляційний суд у складі судді Мацунича М.В. замовчав крадіжку її майна. Факт викрадення в неї зазначених документів встановлено постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2024 року у цивільній справі №306/872/21 та ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі №308/15628/24 від 23.12.2024 р. При здійсненні виконавчого провадження приватний виконавець користувався краденими від мене документами з дозволу судді Закарпатського апеляційного суду Мацунич М.В. Оскільки ОСОБА_2 особисто або через інших осіб передав викрадений від неї договір дарування будинку і витяг про реєстрацію права власності приватному виконавцю, вона обґрунтовано не довіряє судді Мацуничу М. В.

Перевіряючи підставність заявлено відводу, апеляційний суд зазначає про те, що суддя Мацунич М.В. приймав участь у розгляді цивільної справи №308/22432/23 в складі колегії суддів: суддя-доповідач Мацунич М. В., судді Джуга С. Д., Собослой Г. Г., за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Роман Р. М. про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Тобто, предмет та підстави тієї справи стосувались правомірності відкриття приватним виконавцем Роман Р. М. виконавчого провадження з виконання рішення суду.

Твердження ОСОБА_1 про те, що суддя Мацунич М. В. замовчав крадіжку її майна, ба більше, що приватний виконавець Роман Р. М. користувався викраденими від неї документами з дозволу судді Закарпатського апеляційного суду Мацунич М.В. є нічим іншим як відвертою неправдою, що ґрунтується на видуманих, бездоказових твердженнях, які нічим не підкріплені. При розгляді тієї справи колегією суддів не вирішувалось будь-яке питання яке б було пов`язане з договором дарування житлового будинку і витягом про реєстрацію права власності, а відповідно не могли бути вчинені будь-які дії колегією суддів з приводу зазначених документів.

Більше того, а ні в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2024 року в справі №306/872/21, а ні в ухвалі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в справі №308/15628/24 від 23.12.2024 року не міститься висновку з приводу того, що ОСОБА_2 або іншою особою було здійснено викрадення у ОСОБА_1 договору дарування житлового будинку в АДРЕСА_1 та витягу про реєстрацію її права власності на зазначене нерухоме майно.

Крім цього, частиною четвертою статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зміст ухвалених суддею судових рішень не свідчить про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Виглядає дивною також і заявлена ОСОБА_1 підстава для відводу, така як передавання ОСОБА_2 особисто або через інших осіб приватному виконавцю викрадених від неї договору дарування будинку і витягу про реєстрацію права власності. Оскільки незрозумілим є те, яким чином суддя-доповідач Мацунич М. В. в даному випадку міг проявив свою заінтересованість або упередженість при розгляді переглядаємої справи.

Таким чином, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, що не підтверджені належними й допустимими доказами.

Як наведено в статті 8 Кодексу суддівської етики (в редакції Рішення З`їзду суддів від 18.09.2024), суддя під час здійснення правосуддя у межах та порядку, визначених законом, повинен виявляти тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

У пункті 1 частини другої статті 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Згідно частини першої статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині другій, четвертій статті 214 ЦПК України передбачено, що при колегіальному розгляді справи, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

Згідно положень частини третьої статті 216 ЦПК України, учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил.

В заяві про відвід, ОСОБА_1 зазначила також те, що на початку судового засідання 06.03.2025 р., грубо порушуючи судовий процес, Орбан Н.Л. намагалась заявити клопотання, надіслані нею до суду в цей же день. Відповідно ОСОБА_1 заперечувала, однак суддя-доповідач Мацунич М.В. виявив упереджене ставлення, зробив зауваження не Орбан Н.Л. , а їй як потерпілій при чому безпідставно, і неетично, та неприйнятним для судді висловлюванням до учасника судового процесу. Однак, будучи упередженим, суд не вважав за доцільне вислухати мене як учасника справи. Тому, щоб не вдаватись до монологів через небажання суду вислухати і мою правову позицію, я заявляю обґрунтований відвід судді Мацунич М.В. Суддя визнав законними дії виконавця вчинені на підставі крадіжки. Тому вона не має жодного сумніву в прийнятті суддею упередженого рішення на шкоду її сім`ї та її права на материнство та батьківство. Дії судді Мацунича М.В. спричинили для неї тяжкі наслідки. Викрадені від мене документи до цього часу мені не повернуті.

Варто нагадати, що судове засідання 06 березня 2025 року відбувалось в режимі відеоконференцзв`язку. Згідно запису протоколу судового засідання під час вирішення питання про можливість продовження розгляду справи у відсутності позивача ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_1 намагалась з`ясувати в адвоката Орбан Н.Л. знаходження підсудного-обвинуваченого в особливо тяжких злочинах ОСОБА_2 та в цей момент головуючий намагався привернути увагу ОСОБА_1 до дотримання порядку з приводу озвученого нею, яка при цьому не чула головуючого та не реагувала на звернення останнього до неї та продовжила далі свій односторонній монолог не дивлячись на озвучені головуючим до неї вимоги щодо зупинення виступу. Головуючий наголосив на стриманні своїх висловлювань, які не вкладались у межі процесуальних вимог до учасників справи та виходили за межі спору. При цьому намагаючись перевести діалог сторін виключно до вирішення питання яке було поставлено на обговорення сторін, та закликав її до дотримання порядку під час судового засідання, а саме висловитись щодо можливості розгляду справи у відсутності ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Відтак, головуючий не допускав стосовно сторін процесу жодних неетичних чи упереджених дій, а тільки намагався усунути із судового розгляду все те, що не має істотного значення для вирішення справи.

Апеляційний суд зазначає, що зміст об`єктивного критерію визначається, зокрема, за такими аспектами:

- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункти 27, 28, З0 рішення ЄСПЛ у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993, заява № 14396/88; пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) від 21.12.2000, заява №33958/96);

- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" від 03.05.2007, заява №7577/02);

- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010, заява №16695/04);

- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom) від 10.06.1996, заява №22399/93).

Суд звертає увагу, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді може не тільки викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й бути пов`язана з питанням його / її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (пункт 119 рішення ЄСПЛ у справі "Кіпріану проти Кіпру" (Kyprianou v. Cyprus) [ВП] від 15.12.2005, заява №73797/01).

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід.

Особа, яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи. Відвід має бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оскільки "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", натомість ОСОБА_1 не надала належних і достатніх доказів, які б підтверджували, що суддя-доповідач Мацунич М. В. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи №306/1029/22, або / та / чи існують переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо його безсторонності, або / та / чи факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді-доповідача Мацунич М. В., заявлений відвід є необґрунтованим.

Узагальнені припущення ОСОБА_1 щодо упередженості та необ`єктивності судді-доповідача, які викликані тим, що головуючий у справі забезпечуючи додержання учасниками справи порядку вчинення процесуальних дій, спрямував судовий розгляд на усунення не істотних обставин справи не можуть бути підставою для відводу, не є і не можуть викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді-доповідача. Вказане не свідчить, що у цьому контексті порушується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству, насамперед сторонам у процесі, а також спростовує можливість виникнення сумнівів у неупередженості судді з боку стороннього спостерігача.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (стаття 6 Конвенції).

Ураховуючи викладене, оскільки судом не встановлено обставин, які передбачені частиною п`ятою статті 36 ЦПК України для відводу судді Мацунича М. В., тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Мацунича М. В. слід відмовити як необґрунтованої.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами статей 36, 37, 40, 182, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів-доповідача Мацунича Михайла Васильовича визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про відвід судді у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: