Провадження номер 2-о/741/32/25
Єдиний унікальний номер 741/194/25
РІШЕННЯ

іменем України

01 квітня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

заявника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У січні 2025 року представник заявника адвокат Безручко Тетяна Олександрівна, діючи від імені та представляючи інтереси заявника ОСОБА_1 , звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Вимоги заяви представник заявника мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявника ОСОБА_5 . Після його смерті залишилася спадщина, а саме: земельні ділянки, розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0416 площею 3,9209 га, та кадастровий номер :02:003:1441, площею 0,2449 га. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є дружина (заяник) ОСОБА_1 та двоє синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . З метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка заявник звернулася до Носівської державної нотаріальної контори. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, оскільки заявником не подано довідку про реєстрацію/останнє місце проживання спадкодавця. ОСОБА_1 після звернення до нотаріуса звернулася до Носівської міської ради з метою отримання довідки про місце реєстрації чоловіка та дізналася, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.11.1993 року по час смерті. ОСОБА_5 постійно проживав разом із заявником у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 1992 року по час своєї смерті, іншого житла не мав.

Для оформлення спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 заявникові необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Саме тому представник заявника просить судовим рішенням встановити вищевказаний факт, що має юридичне значення.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2025 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 1 квітня 2025 року.

У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву, просила її задовольнити, пояснила, що вони з чоловіком ОСОБА_5 з 1992 року і по час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали за адресою: АДРЕСА_2 . До звернення до органів нотаріату заявник вважала, що і вона, й покійний чоловік зареєстровані за цією адресою. Однак при оформленні спадщини після смерті чоловіка їй стало відомо, що ОСОБА_5 з 1993 року і по день смерті значився зареєстрованим по АДРЕСА_1 . Як так сталося, заявник не розуміє, оскільки в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ніколи не проживав та не бував, за цією адресою проживає зовсім інша чужа родина. З 1992 року і до смерті чоловіка вони проживали разом, усі особові рахунки, договори з надання комунальних послуг по АДРЕСА_2 були оформлені на ім`я її чоловіка ОСОБА_5 , іншого житла він не мав.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті направила до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада не заперечує проти задоволення заяви та просить провести розгляд справи за відсутності свого представника (а. с. 68).

Заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, але до початку розгляду справи по суті подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують заяву в повному обсязі, просять її задовольнити та провести розгляд справи без їх участі (а. с. 66, 67).

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 дав показання, що він проживає по АДРЕСА_3 , з померлим ОСОБА_7 вони працювали разом трактористами в колгоспі, товаришували тривалий час. ОСОБА_5 з дружиною ОСОБА_1 з 1992 року постійно проживали по АДРЕСА_2 , жили дружно, не конфліктували. Зараз ОСОБА_1 живе сама. Чому ОСОБА_5 значиться зареєстрованим по АДРЕСА_1 , свідок не знає, припускає, що було допущено помилку при прописці, адже в цьому будинку проживає зовсім інша чужа ОСОБА_8 родина, та ОСОБА_5 ніколи за цією адресою не проживав.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона проживає по сусідству із заявником, познайомилася із ОСОБА_5 у 1992 році, з його дружиною ОСОБА_1 трішки пізніше. Свідок достовірно знає, що ОСОБА_5 постійно до часу своєї смерті проживав разом із дружиною ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 . Свідок знає людей, які проживають по АДРЕСА_1 , і з достовірністю знає, що ОСОБА_5 ніколи по АДРЕСА_1 не жив. За цією адресою проживає інша родина.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 12).

Після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки, розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:003:0416 площею 3,9209 га, та кадастровий номер :02:003:1441, площею 0,2449 га, що належали покійному на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 602574 та серії ЯЖ № 603430 (а. с. 24, 25).

На день своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований у АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1702/2728 від 21 жовтня 2024 року (а. с. 29). Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_5 був зареєстрований за цією адресою з 12.11.1993 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на 06.08.2024 року за вищевказаною адресою разом із померлим були зареєстровані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а. с. 29).

За життя ОСОБА_5 заповіту не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 216/2024 до майна померлого ОСОБА_5 (а. с. 64-65). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а. с. 11). ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є синами померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 13) та серії НОМЕР_4 (а. с. 75). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 .

Судом установлено, що до майна померлого ОСОБА_5 . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 216/2024 (а. с. 64-65). Із копії спадкової справи вбачається, що спадщину після його смерті у визначений законодавством шестимісячний строк прийняла дружина ОСОБА_1 . Сини померлого у визначений законодавством шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини.

Нотаріус відмовила заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, що належали ОСОБА_5 , оскільки заявником не подано до нотаріальної контори довідку про реєстрацію/останнє місце проживання спадкодавця (необхідну для встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Так, відповідно до довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 17-02/3003 від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (син) зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 28), тобто за адресою, яка відрізняється від адреси місця реєстрації померлого чоловіка та батька ОСОБА_5 , якою є адреса: АДРЕСА_1 .

Однак, судом встановлено, що з 1992 року і по день своєї смерті ОСОБА_5 постійно проживав разом із дружиною ОСОБА_1 у будинку по АДРЕСА_2 , місце проживання не змінював, за адресою: АДРЕСА_1 взагалі не проживав, у вказаному будинку проживає стороння чужа йому родина. Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, сумнівів у достовірності яких суд не має, оскільки вони повністю узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами, зокрема копіями контрольного журналу по газопостачанню та газифікації, договору про користування електроенергією, абонентської книжки для розрахунків за електроенергію, договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, абонементу на оплату за воду і каналізацію, що стосуються домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та з яких убачається, що замовником комунальних послуг за вказаною адресою був ОСОБА_5 , указані документи оформлені на його ім`я (а. с. 30-35).

Відповідно до відповіді Носівської міської ради Чернігівської області № 17-02/2862 від 05 листопада 2024 року (а. с. 26), наданої на запит представника заявника, встановити фактичне місце проживання ОСОБА_5 міська рада не має можливості, оскільки дана особа померла.

Оскільки в заявника відсутні документи на підтвердження її спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останнього, заявник позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка.

При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити цей факт.

Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Установити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після його смерті, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа: Носівська об`єднана територіальна громада в особі Носівської міської ради Чернігівської області, , місцезнаходження: 17100, м. Носівка Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20;

заінтересована особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

заінтересована особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 1 квітня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА