ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/6867/24
Номер провадження 22-ц/818/637/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Шевченко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року в складі судді Глос М.Л. по справі № 953/6867/24 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача.

Позовна заява мотивована тим, що як їй стало відомо з особистого кабінету, ПрАТ «Харківенергозбут» безпідставно змінило їй тарифну категорію з «побутовий споживач» на «юридичний споживач» за належним їй об`єктом споживання гаражним боксом АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вказала, що вона використовує електричну енергію за цим об`єктом виключно для побутових потреб своєї сім`ї. Жодна юридична особа або фізична особа підприємець за цією адресою не зареєстрована і не здійснює будь-якої професійної чи господарської діяльності, про що вона повідомила відповідача. Факт використання електричної енергії не на побутові потреби не встановлений. Гараж використовується виключно для зберігання власного авто, забезпечення електроприводу воріт, освітлення приміщення, підключення побутових електроприладів, зарядження побутових акумуляторів, павербанків та блоків живлення. Відповідно до закону вона не має ознак непобутового споживача електроенергії.

Однак її неправомірно переведено до категорії непобутових споживачів на підставі лише Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, відповідно до яких гараж не належить до об`єктів побутового споживача електричної енергії. Зазначене суперечить положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» як нормативного акту вищої юридичної сили, який визначає належність споживача до побутового залежно лише від напрямку (цілей) фактичного використання електричної енергії, а не місця її використання. Крім того, вказана постанова НКРЕП № 312 не є нормативно-правовим актом, а має рекомендаційний характер, оскільки не зареєстрована у Міністерстві юстиції України.

Просила визнати дії відповідача щодо заміни їй тарифної категорії з «Побутовий споживач» на «Юридичний споживач» незаконними; зобов`язати відповідача поновити електропостачання за тарифом «Побутовий споживач» за об`єктом споживання гаражного боксу № НОМЕР_2 , що розташований по АДРЕСА_2 , за особовим рахунком № НОМЕР_1 ; зобов`язати відповідача провести перерахунок вартості наданих послуг за цією адресою з 01 червня 2024 року із застосуванням тарифу «Побутовий споживач».

19 та 20 серпня 2024 року від ПрАТ «Харківенергозбут» надійшов відзив на позовну заяву з доповненнями, в якому товариство просило відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що ним правомірно змінено ОСОБА_2 тарифну категорію на підставі п. п. 1.1.2 Постанови НКРЕКП № 312, згідно з яким об`єктами побутового споживача є об`єкти житлової нерухомості, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості, тоді як гаражі не належать до житлового фонду, а є об`єктами нежитлової нерухомості. Предметом даного позову не є оскарження постанови НКРЕКП № 312, яка є чинною. Позивачку про внесення змін до умов договору було повідомлено належним чином шляхом надсилання засобами поштового зв`язку відповідного документа, що має всі необхідні реквізити. Зазначене повідомлення містить правові підстави для його направлення, пояснення, з якої причини неможливе постачання електричної енергії на об`єкт «гараж» за тарифами побутового споживача, пропозицію внести зміни до договору та пояснення, що у разі відсутності письмової заяви позивача зміни до договору будуть вважатися прийнятими.

27 серпня 2024 року від ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона акцентувала увагу на невідповідності постанови НКРЕКП № 312 положенням Закону України «Про ринок електричної енергії», який визначає термін «побутовий споживач» без прив`язки до об`єкту споживання та виключно з урахуванням цілей використання електричної енергії. До внесення змін до терміну «Об`єкт побутового споживача» він також не включав гаражі, при цьому оплата здійснювалась саме за тарифом для побутових споживачів. Крім того, ПрАТ «Харківенергозбут» при скасуванні тарифної категорії «Побутовий споживач» не враховано вимоги Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 483. Передумовою для визначення категорії споживачів є саме цілі споживання, та відповідно до абзацу дванадцятого пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії, зокрема, для технічних цілей та освітлення територій гаражно-будівельних кооперативів застосовується тариф як для побутових споживачів. Вказала, що надіслане на її адресу повідомлення № 31/03-599 від 27 травня 2024 року не містить необхідних (обов`язкових) реквізитів службового документа, а тому не має юридичних наслідків.

30 серпня 2024 року представниця відповідача направила до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначила, що позивачка, посилаючись на відсутність у повідомленні про зміну тарифної категорії обов`язкових реквізитів службового документа, підтверджує отримання повідомлення як у паперовому, так і в електронному вигляді. Отже, ОСОБА_2 не заперечує своєї поінформованості щодо зміни тарифу і факту приєднання до договору про постачання електричної енергії, бажання розірвати який позивачка не виявила.

24 вересня 2024 року представниця відповідача подала до суду додаткові пояснення, в яких вказала, що позивачка не надала розрахункового документа про нарахування їй ПрАТ «Харківенергозбут» на момент звернення до суду оплати за електричну енергію за новим тарифом. Крім цього, зі змісту Правил роздрібного ринку електричної енергії випливає, що якщо зміна тарифу відбулася з 01 липня 2024 року, то рахунок складається не раніше 01 серпня 2024 року. ОСОБА_2 пред`явила позов 26 липня 2024 року, отже на момент звернення до суду їй не нараховувалася вартість відповідної послуги за тарифом, відмінним від тарифу для побутових споживачів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії ПрАТ «Харківенергозбут» щодо заміни споживачу ОСОБА_2 тарифної категорії з «Побутовий споживач» на «Юридичний споживач» незаконними. Зобов`язано ПрАТ «Харківенергозбут» поновити електропостачання споживачу ОСОБА_2 за тарифом «Побутовий споживач» за об`єктом споживання гаражний бокс № НОМЕР_2 , що розташований по АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачка використовує гаражний бокс як фізична особа, виключно для побутових потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької або господарської діяльності, тому дії ПрАТ «Харківенергозбут», що полягали у зміні їй тарифної категорії на «Юридичний споживач» замість «Побутовий споживач», є протиправними. У задоволенні вимоги щодо здійснення перерахунку відмовлено, оскільки доказів того, що нарахування вартості постачання ОСОБА_2 електричної енергії здійснювалося з зазначеної нею дати за тарифом «Юридичний споживач», позивачка не надала, а пред`явлена її представником у судовому засіданні інформація з електронного особистого кабінету у виді зображення на екрані мобільного телефона не може бути взята до уваги, оскільки подана з пропуском строку на подання доказів.

На вказане рішення суду 21 жовтня 2024 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просила прийняти додаткові докази. Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача провести перерахунок вартості наданих послуг з 01 червня 2024 року по об`єкту споживання гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 з застосуванням тарифу «Побутовий споживач» - скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що зміст відзиву відповідача на позов не містив будь-яких окремих заперечень стосовно її позовної вимоги про проведення перерахунку, а докази - рахунки за червень-липень 2024 року подані відповідачем лише у день судового засідання та ухвалення рішення, вона не мала можливості з ними ознайомитися. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги пред`явлений її представником у судовому засіданні електронний доказ застосування ПрАТ «Харківенергозбут» зміненого тарифу з 01 червня 2024 року (скриншот електронного кабінету споживача) як такий, що поданий всупереч установленому законом порядку, в той час як письмові пояснення та додаткові докази відповідача були прийняті судом саме всупереч такого порядку. Судом не були враховані усні пояснення її представника з посиланням на електронні докази, а також не надано можливість для належного оформлення письмових пояснень з долученням відповідних доказів. Інформацію щодо зміни тарифної категорії на «Юридичний споживач» нею було отримано із особистого кабінету на інтернет-сторінці ПрАТ «Харківенергозбут», а також її не було офіційно повідомлено про прийняте рішення щодо зміни тарифної категорії, не надіслано жодного документу щодо зміни тарифів (змін до договору, рахунків у паперовому вигляді, інших подібних документів). Рахунком за липень 2024 року від ПрАТ Харківенергозбут фактично підтверджується, що переведення її до категорії непобутового споживача відбулося саме у червні 2024 року.

24 жовтня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ПрАТ «Харківенергозбут» подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати частково, у частині задоволення позовних вимог, та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга ПрАТ «Харківенергозбут» мотивована тим, що внаслідок внесення змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2022 року № 1272 суттєво зазнало змін значення терміну «об`єкт побутового споживача» саме по відношенню, зокрема, до гаражів. Так, до об`єктів побутового споживача віднесено об`єкти житлової нерухомості, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості. У свою чергу, гаражі та криті автомобільні стоянки належать до об`єктів нежитлової нерухомості. Враховуючи зазначене, електрична енергія, що використовується в гаражі, не відноситься до побутових потреб, а споживачі, об`єктом яких є гараж, тобто нежитлове приміщення, втратили статус «побутовий споживач». Посилання у судовому рішенні, що гаражний бокс є об`єктом побутового споживача, є хибним та не відповідає чинному законодавству України. Постачальник правомірно змінив категорію з «Побутового споживача» на «Юридичний споживач», оскільки в даному випадку критерієм при визначенні категорії не є факт споживання для побутових потреб чи для комерційного використання. Позивачка була повідомлена про внесення змін до договору про постачання електричної енергії, їй було роз`яснено право на зміну постачальника електричної енергії та дострокове розірвання договору, що не було зроблено. Юрисдикція суду не дозволяє оцінювати постанови НКРЕКП, які є обов`язковими для виконання відповідачем, однак суд зробив висновок, що застосування Постанови НКРЕКП є незаконним, не беручи до уваги, що порядок звернення до суду у такому випадку регламентований Кодексом адміністративного судочинства України. Позов подано ОСОБА_2 26 липня 2024 року, отже на момент звернення до суду їй не було нараховано оплату за тарифом, відмінним від тарифу для побутових споживачів. Жодних доказів на підтвердження виставлення їй рахунку за новим тарифом за розрахункові періоди червень - липень 2024 року позивачкою не надано.

10 грудня 2024 року від ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут», в якому вона просила відмовити у її задоволенні та розглянути справу у найкоротші терміни. Відзив мотивовано тим, що посилання в апеляційній скарзі на п.п.14.1.129 статті 14 Податкового кодексу України є не доречним та безпідставним, оскільки кодекс не регулює відносини в сфері енергетики. Відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» кваліфікуючими ознаками, які розмежовують споживачів електроенергії на побутових та непобутових, є наявність статусу фізичної особи - підприємця або юридичної особи споживача електроенергії та напрям використання електроенергії. Норми Закону України «Про ринок електричної енергії» при визначенні належності до побутового (не побутового) споживача не містять посилання на місце використання електроенергії (житлове або не житлове приміщення), це залежить лише від цілей фактичного використання. Постанова НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року не є нормативно-правовим актом, оскільки не здійснена її реєстрація в Міністерстві юстиції, в результаті чого цей документ має рекомендаційний характер. Закон має вищу юридичну силу ніж постанова НКРЕКП. Визначення об`єкта побутового споживача суперечить конституційним принципам рівності і справедливості. Відповідач не зобов`язаний виконувати незаконні/злочинні розпорядження (рішення, постанови) Регулятора НКРЕКП та має право оскаржити їх в судовому порядку. Її звернення до суду не було передчасним, адже її права вже були порушені, на дату звернення до суду застосовувався тариф «Юридичний споживач», та відповідачем не спростовано зміну тарифу з 01 червня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 , який підтримав подану позивачем апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги відповідача заперечував, представника відповідача адвоката Шевченко О. С., яка підтримала апеляційну скаргу відповідача, проти скарги позивача заперчувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ПрАТ «Харківенергозбут» слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 липня 2022 року між ОСОБА_2 і ПрАТ «Харківенергозбут» укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 82. За умовами договору зазначену послугу позивачка отримувала на умовах комерційної пропозиції для індивідуальних побутових споживачів.

27 травня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» направив ОСОБА_2 повідомлення про внесення змін до договору у зв`язку із внесенням постановою НКРЕКП № 1272 від 05 жовтня 2022 року змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312. У повідомленні зазначалося, що згідно з цими змінами об`єктами побутового споживача електричної енергії вважаються лише об`єкти житлової нерухомості, зазначені у п. п. 14.1.129 п. 14 ст. 14 Податкового кодексу України, а окремо збудовані індивідуальні гаражі до таких не належать. На підставі викладеного ПрАТ «Харківенергозбут» повідомило позивачку про відсутність підстав для постачання електричної енергії на відповідний об`єкт за тарифом для побутових споживачів і запропонувало їй внести зміни до договору на умовах комерційної пропозиції для малих непобутових споживачів. Водночас відповідач поінформував ОСОБА_2 про її право як споживача надати документи, що підтверджують використання електричної енергії на побутові потреби (а.с. 16-17).

Після отримання цього повідомлення ОСОБА_2 двічі, а саме 30 травня 2024 року та 17 червня 2024 року зверталася до ПрАТ «Харківенергозбут» зі скаргами, в яких зазначала, що вона використовує електричну енергію у гаражному боксі виключно для побутових потреб своєї сім`ї, не здійснюючи господарської або професійної діяльності, а постанова НКРЕКП № 312 зі змінами за змістом суперечить вимогам ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», а також винесена всупереч установленому законом порядку, тому не підлягає застосуванню (а.с. 12-13, 20-22).

У відповідь на скарги ПрАТ «Харківенергозбут» в адресованих ОСОБА_2 листах № 02-31/3876 від 12 червня 2024 року та № 01-23/4128 від 28 червня 2024 року вказало про відсутність у споживачів права отримувати послугу на умовах комерційної пропозиції для індивідуальних побутових споживачів на об`єктах, зазначених у документах про право власності як «нежитлова нерухомість», а також про те, що НКРЕКП як регулятор у сферах енергетики та комунальних послуг внесла зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії на підставі та у межах своїх повноважень, визначених законом (а.с. 14-15, 18-19).

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожному гарантує право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії визначають різні категорії споживачів за критерієм використання ними електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

непобутовий споживач - фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання;

побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність);

малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт.

Згідно із п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо.

Побутовий споживач індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Системний аналіз наведених вище термінів дає змогу дійти висновку, що для того, щоб споживача, фізичну особу, вважати побутовим споживачем або віднести до категорії побутових споживачів, необхідно щоб електрична енергія використовувалась (споживалася) фізичною особою виключно для забезпечення власних побутових потреб, до яких відноситься задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача.

У свою чергу, якщо фізична особа використовує (споживає) електричну енергію для забезпечення та/або задоволення підприємницької, професійної та/або господарської діяльності, то вона не може вважатися побутовим споживачем в розумінні Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також не може відноситися і до цієї категорії споживачів.

Отже, законодавством визначений чіткий перелік суб`єктів, яких потрібно вважати саме побутовими споживачами, а також визначено вид потреб та коло суб`єктів, які не підпадають під це поняття, зокрема, фізичні особи, які використовують електричну енергію для забезпечення власних потреб, що включають професійну діяльність.

Тобто, однією із умов для віднесення споживача до категорії малих непобутових споживачів є та обставина, при якій він винятково не мав би вважатися побутовим споживачем, а також при якій він не відповідав би самій сутті поняття «побутовий споживач».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1272 від 05 жовтня 2022 року внесено зміни до пункту 1.1.2 Правил та визначено, що об`єкт побутового споживача квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

У свою чергу, положеннями пп. г пункту 14.1.129-1 статті 14 ПК України встановлено, що гаражі (підземні й наземні) та криті автомобільні стоянки належать до об`єктів нежитлової нерухомості.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2024 у справі № 911/1359/22 дійшла таких висновків.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні № 9-рп/2001 від 19 червня 2001 року у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

Нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

Постанова НКРЕКП має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Змінюючи ОСОБА_2 умови комерційної пропозиції, а саме тариф, за яким нараховується оплата за послуги, ПрАТ «Харківенергозбут» виходило з того, що належний їй гаражний бокс, де здійснюється користування електричною енергією, не є об`єктом побутового споживача у розумінні п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312. Внаслідок внесення змін до Правил Постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2022 року № 1272 суттєво змінено визначення «об`єкт побутового споживача» саме по відношенню до гаражів. Виходячи зі змісту п. 14.1.1291 Податкового кодексу України гаражі є об`єктами нежитлової нерухомості. Отже, відповідач керувався тим, що споживачі, у власності/користуванні яких знаходяться об`єкти, які у розумінні п. 14.1.129 Податкового кодексу України не є об`єктами житлової нерухомості, зокрема, окремо збудовані індивідуальні гаражі, втрачають статус «побутового споживача» та, відповідно, право споживати електричну енергію за фіксованими цінами на електричну енергію для побутових споживачів, і мають право на отримання універсальної послуги як малі непобутові споживачі.

Однак, колегія суддів вважає, що такі зміни до визначення поняття «об`єкт побутового споживача» не можуть бути підставою для автоматичної зміни умов договору про постачання електроенергії та зміни побутовому споживачу тарифної категорії на «непобутовий споживач» чи «малий непобутовий споживач», адже сам статус споживача як побутового у зв`язку з використанням ним електричної енергії на побутові потреби не змінився.

Обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Норми Закону України «Про ринок електричної енергії» не ставлять питання віднесення споживача до побутового чи непобутового у залежність від спеціальних ознак об`єкта, на якому здійснюється використання електричної енергії, а розмежовують споживачів за статусом (юридична особа, ФОП та фізична особа) і цільовим використанням електроенергії. Відповідний об`єкт (нерухоме майно) безпосередньо пов`язаний зі споживачем, адже комунальні послуги надаються саме певній особі, а не об`єкту нерухомості. Положення вказаного Закону не звужують коло побутових споживачів залежно від особливостей приміщень чи інших об`єктів, на яких ця енергія використовується.

Правила роздрібного ринку електричної енергії докладно регламентують механізм реалізації Закону, уточнюючи його зміст. Проте норми Правил мають тлумачитися у системному зв`язку з нормами Закону, та положення постанови НКРЕКП не можуть суперечити закону як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили та нівелювати його норми, погіршуючи становище споживачів, які є власниками певних об`єктів нерухомого майна, зокрема, гаражів.

Отже, дії відповідача зі зміни тарифу нарахування послуг лише на підставі змін до визначення «об`єкт побутового споживача» у Правилах роздрібного ринку електричної енергії не відповідають вимогам закону, засадам рівності, принципам розумності та справедливості та порушують права позивачки як споживача послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 використовує гаражний бокс № НОМЕР_2 , розташований по АДРЕСА_2 для забезпечення побутових потреб своєї сім`ї, а саме забезпечення електроприводу воріт; освітлення приміщення; підключення побутових електроприладів; заряджання акумуляторів для дитячої електричної машини; заряджання побутових акумуляторів, блоків живлення та павербанків. ОСОБА_2 не має статусу ФОП, на зазначеному об`єкті вона або члени її сім`ї не здійснюють господарської або професійної діяльності. Доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано.

Після укладення договору № 82 від 15 липня 2022 року позивачці тривалий час надавалася послуга постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції для індивідуальних побутових споживачів, та мета використання нею електричної енергії у гаражному боксі жодних сумнівів у постачальника послуги не викликала.

У повідомленні про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 27 травня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» повідомив позивачку про можливість надати на його адресу документи, які підтверджують використання електричної енергії об`єкта на побутові потреби, що і було нею зроблено у скарзі від 30 травня 2024 року, проте відповідач дійшов висновку, що надана інформація не є належним доказом того, що електрична енергія використовується на побутові потреби. Разом з тим, будь-яких даних про те, що мета використання ОСОБА_2 електричної енергії, яка постачається до її гаражного боксу, має комерційний характер і не пов`язана з побутовими потребами, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання дій відповідача зі зміни тарифної категорії незаконними та зобов`язання поновити їй постачання за тарифом для побутового споживача.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Харківенергозбут» щодо того, що критерієм при визначенні категорії споживача є не факт споживання для побутових потреб чи для комерційного використання, а статус об`єкта споживача як нежитлового приміщення, колегія суддів відхиляє, адже таке тлумачення Правил роздрібного ринку електричної енергії суперечить сутності поняття побутового споживача, визначеному цими ж Правилами та Законом України «Про ринок електричної енергії».

Твердження апеляційної скарги ПрАТ «Харківенергозбут» про те, що позивачка була повідомлена про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, їй було роз`яснено право на зміну постачальника електричної енергії та дострокове розірвання договору, висновків суду щодо неправомірності його дій зі зміни тарифу не спростовують.

Посилання відповідача на те, що юрисдикція суду загальної юрисдикції не дозволяє оцінювати постанови НКРЕКП, які є обов`язковим для виконання, колегія суддів також вважає помилковими, адже предметом спору не є оскарження постанови НКРЕКП, натомість судом надано оцінку її тлумаченню та застосуванню відповідачем у спірних правовідносинах у контексті норм Закону України «Про ринок електричної енергії».

Доводи апеляційної скарги ПрАТ «Харківенергозбут» щодо передчасності звернення ОСОБА_2 до суду також не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивачка дізналась про порушення своїх прав з моменту отримання відповідного повідомлення від відповідача, та у відзиві на позов він наполягав на правомірності своїх дій щодо зміни тарифу, що свідчить про виникнення спору між сторонами.

Отже, доводи апеляційної скарги ПрАТ «Харківенергозбут» висновків суду в оскаржуваній ним частині судового рішення не спростовують.

Щодо вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до пунктів 4.10 - 4.14 Правил побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:

протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;

в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно.

Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Пунктами 4.19 та 4.21 передбачено, що розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Пунктом 3.2.4 Правил передбачено, що у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається у повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін у встановлений цим пунктом термін.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині зобов`язання відповідача зробити перерахунок вартості наданих послуг за тарифом для побутового споживача з 01 червня 2024 року суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів того, що нарахування вартості постачання їй електричної енергії здійснювалося з зазначеної дати за тарифом «Юридичний споживач».

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» направив на адресу ОСОБА_2 повідомлення щодо внесення змін до договору на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, за змістом якого споживача повідомлено про зміну тарифу у зв`язку зі змінами у законодавстві, що застосовуватиметься не раніше як через 20 днів після отримання відповідного повідомлення, з 01 числа.

У відзиві на позовну заяву з урахуванням доповнень до відзиву та у запереченні на відповідь на відзив ПрАТ «Харківенергозбут» наполягало на правомірності зміни тарифу, тобто фактично підтверджувало, що така зміна відбулась. Лише у поясненнях, наданих у день судового засідання 24 вересня 2024 року, відповідач зазначив про те, що звернення позивачки до суду є передчасним, нею не надано виставлених рахунків за новим тарифом, а при зміні тарифу з 01 липня 2024 року рахунок складається не раніше 01 серпня 2024 року. До вказаних пояснень відповідачем долучено копії рахунків по особовому рахунку ОСОБА_2 за червень та липень 2024 року, які судом першої інстанції у паперовому вигляді до матеріалів справи не долучено, однак вони містяться у системі «Електронний суд». З вказаних рахунків вбачається, що у червні 2024 року нарахування оплати послуг здійснювалось за ціною 4,32 грн за 1 кВт год., а у липні 2024 року - вже за ціною 8,5349 грн за 1 кВт год., що відповідає цінам на універсальні послуги та їх складові для малих непобутових споживачів ПрАТ «Харківенергозбут» на липень 2024 року, опублікованим на сайті товариства (https://zbutenergo.kharkov.ua/biznes/ universalna-posluga).

Тобто, зі змісту пояснень відповідача вбачається, що він по суті визнав факт зміни тарифу, однак зазначив, що така зміна відбулась не у червні, а в липні 2024 року, що відповідає умовам, викладеним у Правилах та у повідомленні споживача від 27 травня 2024 року. Будь-яких доказів того, що оплата за послуги за зміненим тарифом ОСОБА_2 не нараховувалась, матеріали справи та пояснення відповідача не містять.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.

При цьому, колегія суддів керується тим, що задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання незаконними дій відповідача щодо зміни тарифу і зобов`язання його поновити їй електропостачання за тарифом для побутового споживача без одночасного здійснення перерахунку вже нарахованої оплати послуг за тарифом, який не мав бути застосований, не призведе до ефективного захисту порушених прав позивачки та їх поновлення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_2 щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок підлягає частковому задоволенню із зобов`язанням відповідача здійснити відповідний перерахунок з 01 липня 2024 року, оскільки застосування до позивачки зміненого тарифу саме з 01 червня 2024 року дійсно матеріалами справи не підтверджується. Надані представником позивачки у судовому засіданні 24 вересня 2024 року для огляду скриншоти з особистого кабінету від 05 липня 2024 року щодо застосування підвищеного тарифу з 01 червня 2024 року судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги як такі, що подано з пропуском передбаченого ЦПК України порядку і строку на подання доказів.

Водночас, надані ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою нові докази, які не були подані до суду першої інстанції, а саме роздруківка скриншотів, рахунок за електроенергію за липень 2024 року від 01 серпня 2024 року, та складені вже після ухвалення рішення - скарга від 25 вересня 2024 року та відповідь щодо розгляду скарги від 09 жовтня 2024 року, колегією суддів не приймаються в силу вимог частини 3 статті 367 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні її вимоги про зобов`язання здійснити перерахунок з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову із зобов`язанням відповідача здійснити відповідний перерахунок з 01 липня 2024 року. Апеляційна скарга ПрАТ «Харківенергозбут» задоволенню не підлягає. Підстав для скасування чи зміни рішення в іншій частині не вбачається.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання позову ОСОБА_2 підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1211,20 грн, за подання апеляційної скарги, з урахуванням часткового оскарження нею рішення суду 484,48 грн. Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі вимог Закону України «Про захист прав споживачів», з ПрАТ «Харківенергозбут» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1695,68 грн (1211,20 + 484,48) на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача задовольнити частково.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (, місцезнаходження: м. Харків, вулиця Плеханівська, 126) провести перерахунок вартості послуг, наданих споживачу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) з 01 липня 2024 року за об`єктом споживання гаражний бокс № НОМЕР_2 , що розташований по АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_1 із застосуванням тарифу - «Побутовий споживач».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (, місцезнаходження: м. Харків, вулиця Плеханівська, 126) судовий збір в розмірі 1695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) грн 68 коп на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 кввітня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина