Справа № 524/7308/24
Провадження №2/524/370/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі :

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко А.О.,

позивачки ОСОБА_1 , представниці позивачки Олійник Л.М., ,

відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки Копичко С.І.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Олійник Л.М. звернулась з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є одинокою особою похилого віку 1934 року народження, має поганий стан здоров?я, проблеми з ногами, тому рухається дуже повільно та виключно спираючись на ціпок, тому потребує сторонньої допомоги по догляду. Позивачка сама проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , є власницею квартири, близьких чи родичів у неї немає. Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 певний час проживали як сусіди в одному багатоквартирному будинку та добре спілкувалися.

17 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений спадковий договір (далі - Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренком Геннадієм Івановичем, про що в реєстрі зроблено запис № 1079. Відповідно до умов Договору ОСОБА_2 зобов?язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 , що встановлені ним, і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача, що є предметом цього договору.

Відповідно до пункту 7 Договору ОСОБА_2 зобов?язувалася виконувати наступні розпорядження відчужувача: - надавати догляд у вигляді ведення господарства, прання білизни, готування їжі, проведення дрібного ремонту в квартирі, оплаті за комунальні послуги на утримання житла; - щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за свій рахунок; - забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; - забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання їй медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок своїх коштів; - в разі смерті Відчужувача поховати її та встановити надгроб`я.

Однак з часу укладення спадкового договору відповідачка належним чином не виконує свої обов`язки визначені ним. Відповідачка лише раз на місяць приходила до позивачки, інколи виконувала деякі розпорядження, купувала продукти, ліки, сплачувала комунальні платежі, але за рахунок позивачки. З початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України та оголошення 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідачка виїхала за межі України та перестала турбуватися станом здоров`я та виконувати свої обов`язки за договором. З відсутністю відповідачки в Україні, позивачці доводилося самостійно купувати собі продукти, ліки, прибирати, готувати тощо. Таким чином, позивачка, будучи особою похилого віку, значною мірою позбавилась того на що вона розраховувала при укладенні договору - сторонньої допомоги конкретизованої в пункті 7 Договору. Повернувшись до України відповідачка ОСОБА_2 так і не почала виконувати свої обов`язки передбачені Договором.

Тому позивачка просить суд розірвати спадковий договір укладений 17 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Григоренко Г.І., зареєстрований в реєстрі за №1079 та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 02.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі.

13.01.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка повністю заперечує проти позову, просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що з 1987 року по 2007 рік проживала поруч з позивачкою в одному багатоквартирному будинку, мали добрі відносини, вона допомагала їй іноді по господарству, приносила деякі продукти, овочі, фрукти.

З часу укладення Договору по теперішній час відповідачка виконує його умови, доглядає за позивачкою, виконує її розпорядження згідно з пунктом 7 Договору.

Під час повномасштабного вторгнення РФ на територію України відповідачка виїхала на деякий час з сім`єю до Німеччини, попередньо погодивши з позивачкою, що обов`язки за Договором буде виконувати її сусід ОСОБА_3 , якого вони добре знають. Між відповідачкою та ОСОБА_3 15.04.2022 укладений договір про надання послуг по догляду за літньою людиною, який передбачав виконання обов`язків тотожних визначеним у пункті 7 Договору. ОСОБА_3 доглядав за позивачкою та отримував грошові кошти за свої послуги.

Тобто на час відсутності відповідачки в Україні позивачка не була позбавлена повноцінного догляду, а тому її твердження про необхідність самостійно купувати продукти, ліки, поратися по господарству не відповідають дійсності, що підтверджується наданими доказами.

Після повернення відповідачки в Україну позивачка повідомила про зникнення документів на квартиру, зазначала про не виконання обов`язків за Договором, що не відповідає дійсності.

Починаючи з травня 2024 року у позивачки з`явилися інші доглядачі і з того часу позивачка почала перешкоджати виконанню їй обов`язків за Договором, не відчиняла двері до квартири, не приймала від неї продукти, не повідомляла про необхідність допомоги.

Тому відповідачка звертає увагу, що незважаючи на виконання нею Договору, позивачка через свій похилий вік чи вплив на неї інших людей не в повному обсязі розуміє свої дії щодо піклування про себе, а інші особи намагаються заволодіти її майном.

Вважає відсутніми підстави для розірвання Договору, просить відмовити в позові та стягнути з позивачки понесені нею судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представниця - адвокат Олійник Л.М. позов підтримали, з підстав викладених у ньому, просили задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 повідомила суд, що добре себе почуває фізично та має ясний розум, зважаючи на вік 90 років, самостійно може оцінити обставини виконання відповідачкою розпоряджень згідно з Договором, догляду за нею. Звертала увагу суду на те, що до віку 80 років самостійно могла себе доглядати, ходити за продуктами в магазин, готувати їжу, прибирати в квартирі, виходити на прогулянки. Однак у подальшому впоратися сама вона вже не могла, їй необхідна була постійна допомога та догляд, тому уклала з відповідачкою Договір.

Відповідачка приходила до неї, допомагала, однак весною 2022 року поїхала до Німеччини, залишивши її саму на півтора роки без догляду. Хоча такий догляд був необхідний, з огляду на її похилий вік, стан здоров`я та укладений Договір.

Вона змушена була самостійно піклуватися про себе, їй допомагали майже всі знайомі сусіди, які проживають в будинку, а ОСОБА_3 , з яким домовилася про догляд відповідачка, лише декілька раз на її прохання та за її особисті кошти заплатив за комунальні послуги за квартиру, іншим чином їй не допомагав.

Тому просить суд розірвати Договір. Повідомила, що з відповідачкою склалися неприязні відносини, що вона на цей час не хоче її бачити та отримувати від неї будь-яку допомогу і несправедливо буде примушувати її до цього.

Зараз її доглядають сусіди ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , які живуть поруч, з якими в неї гарні відносини.

Також повідомила, що після звернення до суду з цим позовом відповідачка почала досить часто приносити їй продукти та залишати їх біля квартири чи біля під`їзду, почала активно намагатися виконувати Договір. Однак вона вже не сприймає її та відмовляється від таких послуг, навіть боїться щоб вона не заподіяла якоїсь шкоди.

Представниця позивачки - адвокат Олійник Л.М. у судовому засіданні додатково зазначила, що відсутні будь-які докази виконання спадкового договору у період перебування відповідачки за межами України. Після звернення до суду з цим позовом у 2024 році відповідачка почала вживати активні дії для виконання Договору, приносила їжу та фіксувала все це на відеозапис. Однак на цей час сторони знаходяться в неприязних відносинах, що вочевидь унеможливлює подальше виконання спадкового договору. Тому його необхідно розірвати в судовому порядку.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Копичко С.І. у судовому засіданні заперечили проти позову, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 повідомила суду, що вона до 2004 року проживала в одному багатоквартирному будинку з позивачкою, потім переїхала у приватний будинок. У 2013 році їй зателефонувала позивачка та попросила їй допомагати. У 2015 році вони уклали спадковий договір. Вона належним чином виконувала умови спадкового договору, піклувалася про позивачку тривалий час, раз в тиждень приносила продукти, допомагала дрібні ремонтні роботи, оформляла допомогу «80+», брала прати до дому речі. Коли почалася повномасштабна війна поїхала з сім`єю до Німеччини, де проживала всього півтора роки. Перед цим домовилася про надання відповідного догляду позивачці з ОСОБА_3 , який його здійснював під час перебування відповідачки за кордоном. Тому Договір виконувався постійно. Запевнила суд, що незважаючи на складні відносини між сторонами готова і надалі виконувати обов`язки передбачені спадковим договором. На цей час сусіди позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно допомагають їй, впливають на неї, бо хочуть отримати квартиру, через це і виник даний спір. Улітку 2024 року позивачка сказала, що відповідачка їй набридла і вона не хоче її бачити. Однак відповідачка продовжує виконувати свої обов`язки, зокрема заплатила за квартиру, приносить продукти, які не приймаються позивачкою, що фіксує на відеозапис. Також позивачка почала битися, не пускати її до квартири, заявила у поліцію про викрадення правовстановлюючих документів на квартиру, між ними постійно виникають конфлікти. Разом з цим, виконання нею обов`язків підтверджують свідки, тому позов безпідставний. Представник відповідачки адвокат Копичко С.І. у судовому засіданні пояснив, що з 2013 року відповідачка здійснює догляд за позивачкою, у них були гарні відносини. Вона виконувала свої обов`язки, допомагала, купувала продукти. Коли відповідачки не було в України ОСОБА_3 доглядав позивачку згідно з окремо укладеним договором з відповідачкою, за що вона йому платила кошти. На цей час за позивачкою доглядають сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перешкоджають відповідачці виконувати свої обов`язки за Договором. Відеозаписами підтверджується, що відповідачка намагається виконувати Договір, вона здійснювала догляд та зараз його здійснює і може виконувати Договір у майбутньому. Відсутні докази того, що позивачка вимушена сама купувати собі їжу, доглядати за собою. Тому відсутні підстави для розірвання Договору.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, з огляду на таке.

Статтею 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність (пункти 5, 6).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

До загальних засад цивільного законодавства також належить і свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Судом установлено, що 17 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренком Геннадієм Івановичем, про що в реєстрі зроблено запис № 1079. (а.с. 11)

Відповідно до умов спадкового договору (пункти 1, 2), ОСОБА_2 , зобов?язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 , що встановлені цим Договором, і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача, що є предметом цього договору, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.7 Договору ОСОБА_2 зобов?язується виконувати наступні розпорядження відчужувача: - надавати догляд у вигляді ведення господарства, прання білизни, готування їжі, проведення дрібного ремонту в квартирі, оплаті за комунальні послуги на утримання житла; - щотижнево забезпечувати відчужувачу купівлю продуктів харчування за свій рахунок; - забезпечувати проведення прибирання квартири не менше одного разу на тиждень; - забезпечувати купівлю відчужувачу ліків та забезпечувати надання їй медичної допомоги у випадку захворювання за рахунок своїх коштів; - в разі смерті Відчужувача поховати її та встановити надгроб`я.

Спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлено позов про розірвання спадкового договору, оскільки відповідачка ОСОБА_2 тривалий час (2022-2023 роки) не виконувала обов`язки покладені на неї пунктом 7 Договору щодо здійснення дій майнового та немайнового характеру.

Позивачка є одинокою особою похилого віку, 1934 року народження. (а.с. 9)

Допитана свідок ОСОБА_6 , яка працює продавцем у магазині неподалік будинку позивачки (на відстані 200 м), повідомила суду, що позивачка ОСОБА_1 зазвичай самостійно приходить в магазин, купує продукти, має ясний розум. Свідок знає, що позивачка одинока людина, запитувала, що у такому віці має бути помічниця, але позивачка відповідала свідку, що у неї її не має. Позивачка три рази на тиждень приходила за продуктами, іноді з сусідкою ОСОБА_7 . Купувала овочі, олію, м`ясо, молочні продукти. Позивачку запам`ятала добре бо вона повільно рахувала гроші, тому інші люди скаржилися, що через це довго рухається черга.

Свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою позивачки, повідомила суду, що їй відомо про укладений між сторонами Договір, однак після нього вже нічого набувачу не потрібно, крім квартири. Позивачка здебільшого сама ходила за продуктами, відповідачка тільки іноді допомагала їй, платила за квартиру, однак за гроші надані саме позивачкою. Знає, що відповідачка перестала ходити у квартиру до ОСОБА_1 тому, що там на її думку з`явилися клопи, але ніяких клопів там насправді не було. Після укладання спадкового договору документи на квартиру відповідачка забрала собі. Приходила раз на тиждень, залишала біля під`їзду яблука, вишні. Потім відповідачка поїхала за межі України та її тривалий час не було. Сусід ОСОБА_3 допомагав позивачці, а саме ходив оплачувати комунальні послуги за квартиру. Останні роки свідок приходила до позивачки до дому, там було чисто, був порядок. Знає, що сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибирають у неї в квартирі, пригощають готовою їжею, допомагають на прохання позивачки. Свідок показала, що після укладення Договору, відповідачка приходила допомагати, прибирала. Все було добре, сторони ладили. У 2023 році вона не бачила її, а у 2024 році побачила як вона залишає продукти на лавочці біля під`їзду.

Свідок ОСОБА_9 , повідомила суду, що позивачка часто звертається до неї, вони з чоловіком допомагають їй, є сусідами, живуть в одному під`їзді, мають гарні відносини. Знає, що позивачка хоче розірвати спадковий договір, бо відповідачка їй не допомагала належним чином. Сусід ОСОБА_3 декілька раз ходив платити комунальні послуги за квартиру за кошти позивачки. Вона не може отримати свої документи на квартиру. Всі сусіди в будинку допомагають їй. З липня до грудня 2024 року бачила відповідачку чотири рази. Позивачка сама купує продукти. Вони разом ходили до зубного лікаря. Чоловік допомагає робити дрібний ремонт в квартирі. Позивачка завжди була одна, сама прибирала, ходила на прогулянки. Чула, що позивачка зверталася до ОСОБА_2 із запитанням чому вона не допомагає їй.

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що відповідачка ОСОБА_2 є її мамою, вони проживали в одному будинку з позивачкою та мали гарні відносини, потім переїхали у приватний будинок, однак мати піклувалася про ОСОБА_1 . Вона попросила укласти з матір`ю Договір. Мати прала їй речі, купувала продукти, їздила з нею до лікаря. З лютого 2022 року виїхала за межі України до Німеччини. Домовилася, що у цей час за плату сусід ОСОБА_11 буде доглядати за ОСОБА_1 . Коли матір повернулася в Україну, вони допомагали позивачці. Однак потім хтось почав втручатися, впливати і позивачка перестала з ними спілкуватися, відповідати на дзвінки, заблокувала телефон, відмовлялася приймати допомогу. На цей час матір намагається продовжувати догляд, однак ОСОБА_1 не пускає її до квартири. Після повернення в Україну в лютому 2024 року матір продовжила піклуватися про ОСОБА_1 . Влітку 2024 року її відносини з матір`ю різко погіршилися.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що проживає в одному будинку з позивачкою, бачила як відповідачка приходила до неї, приносила їжу, доглядала на нею.

Свідок ОСОБА_13 , яка проживає в будинку з позивачкою, повідомила суду, що бачила ОСОБА_2 , вона постійно приїжджала до позивачки, допомагала їй.

Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що постійно бачила відповідачку, яка приїздила до ОСОБА_1 , привозила їй продукти, прибирала в неї вдома. З 2004 року відповідачка проживає у приватному будинку, вона переїхала, раніше проживала з позивачкою поруч. Відповідачка близько десяти років доглядає за ОСОБА_1 . Інші сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зараз ходять до позивачки, в них є ключі, вони не пускають більше нікого до квартири. Сусід ОСОБА_15 доглядав за позивачкою поки ОСОБА_2 була за кордоном, платив за комунальні послуги. За догляд отримував 1000 грн. щомісяця. ОСОБА_1 з літа 2024 року перестала спілкуватися з ними та у дворі сидить окремо від них. ОСОБА_15 на цей час виїхав на межі України.

Свідок ОСОБА_16 , яка мешкає у будинку позивачки, пояснила суду, що бачила два рази як ОСОБА_2 приносила до дверей ОСОБА_1 їжу, однак вона була незадоволена, відмовлялась її приймати. Свідок заходила до квартири позивачки, посуд був брудний. Що робив ОСОБА_15 вона не знає. ОСОБА_1 розповідала їй, що боїться ОСОБА_2 бо вона її може отруїти, вона не хоче її бачити, між ними неприязні відносини. Тому вона попросила сусідку ОСОБА_17 за нею доглядати.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо виконання відповідачкою умов Договору суд не бере до уваги, оскільки вони не могли спостерігати протягом тривалого періоду виконання/невиконання умов Договору. При цьому суд звертає увагу, що сам об`єм наданих згідно з ним послуг, виконаних розпоряджень, тобто обсяг його виконання доступний лише сторонам такого договору. Згідно з пунктом 13 Договір є конфіденційним.

Водночас свідок ОСОБА_3 , який надавав у означений період послуги з догляду позивачки, як повідомляє ОСОБА_2 , перебуває за межами України, тому суд не має можливості його допитати у судовому засіданні. Надану відповідачкою як доказ копію його письмових пояснень від 01.12.2024 суд відхиляє, оскільки такий свідок безпосередньо судом не допитаний, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання не попереджений, отже такий доказ суд не може визнати допустимим. (а.с. 80)

З відеозаписів наданих відповідачкою та досліджених у судовому засіданні вбачається як у 2024 році та на початку 2025 року відповідачка приходила до позивачки, однак остання її в квартиру не пускала, двері не відчиняла, говорила через двері, що від неї нічого не потрібно, прохала її йти. Також зафіксований випадок коли відповідачка перебуваючи всередині квартири позивачки спілкується з представниками поліції, яких, як повідомила в судовому засідання вона викликала, та повідомляє їм, що інші сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (також перебували у той час в квартирі) перешкоджають виконувати їй обов`язки за спадковим договором. При цьому позивачка прохала відповідачку залишити її, відбулася конфліктна ситуація. (а.с. 79, 120)

Відповідно до інформації з бази даних ГЦСІ Державної прикордонної служби України (лист від 23.10.2024 № 19-73252/18/24) відповідачка ОСОБА_2 19.04.2022 виїхала за межі України, повернулася 13.05.2023. У подальшому 27.09.2023 виїхала за кордон, повернулася в Україну 10.02.2024. (а.с. 40)

Згідно з договором від 15.02.2022 укладеним між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останній взяв на себе зобов`язання за плату надавати ОСОБА_1 послуги аналогічні обов`язкам визначеним у пункті 7 Договору, укладеного між сторонами. Вартість послуг виконавця становила 1000 грн. (а.с. 71-74)

Згідно з випискою з рахунку та скріншотів грошових переказів убачається, що у жовтні, листопаді, грудні 2023 року та січні 2024 року відповідачка перераховувала ОСОБА_3 по 1000 грн., у червні 2023 року перерахувала 500 грн. (а.с. 75-76)

Позивачка 20.06.2024 зверталася із заявою про злочин до поліції за фактом викрадення її правовстановлюючих документів на квартиру, про що свідчать копії протоколу старшого ДОП СДОП ВП Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Ганжа В.С. про прийняття заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 20.06.2024 ЄО №11902, письмових пояснень ОСОБА_1 старшому дільничному офіцеру поліції. (а.с. 14-16)

Відповідно до листа Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 27.12.2024 № 68028-2024 відповідачка 16.11.2024 зверталася до поліції за фактом того, що підопічна (позивачка) за якою вона доглядає не відкриває двері. Аналогічне звернення зареєстроване поліцією 23.11.2024. (а.с. 77)

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №209/3295/18 зазначено, що статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Суди попередніх інстанцій, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачкою умов спадкового договору, зокрема, щодо надання грошової винагороди, забезпечення лікувальними засобами, та врахувавши, що на спростування вимог позивачки доказів не надано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачкою умов спадкового договору».

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №456/1081/20, спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти у суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.

У постанові Верховного Суду від 01 лютого 2021 року у справі № 295/14945/18 зазначено, що усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі №460/1496/14-ц зазначено, що відповідно до спадкового договору відповідач зобов`язувався особисто виконувати розпорядження, зокрема в разі необхідності виконувати інші прохання чи розпорядження відчужувача щодо надання їй необхідної допомоги чи вчиненні дій, які відчужувач не може здійснити за станом свого здоров`я в процесі користування та догляду за житловим будинком та земельною ділянкою. Установивши, що відповідач не виконує розпорядження відчужувача та не дотримується умов пунктів 4-6 спадкового договору, суди попередніх інстанцій обґрунтовано задовольнили вимоги про розірвання правочину.

У ході розгляду даної цивільної справи позивачкою доведено невиконання відповідачкою у 2022-2023 роках умов спадкового договору. При цьому суд ураховує підтверджений і не заперечений сторонами факт перебування відповідачки протягом півтора року за кордоном та не можливість виконання нею у цей час обов`язків передбачених Договором, розпоряджень позивачки, яка є людиною похилого віку та потребує постійного догляду та допомоги.

Суд звертає увагу, що чинне законодавство не вимагає, щоб за спадковим договором одна сторона у всіх випадках зобов`язувалася виконувати розпорядження другої сторони лише особисто. Порядок виконання обов`язків набувача за спадковим договором (особисте чи неособисте виконання) визначається сторонами такого договору, а не законом.

Змістом укладеного між сторонами Договору не встановлений відповідний порядок виконання обов`язків щодо особистого чи неособистого виконання. Разом з цим пунктом 7 Договору передбачено обов`язок ОСОБА_2 надавати позивачці догляд (ведення господарства, прання, приготування їжі, оплата за комунальні послуги тощо), а також її обов`язок забезпечувати щотижнево за свій рахунок купівлю продуктів, прибирання, забезпечувати за свій рахунок купівлю ліків, надання медичної допомоги.

У ході розгляду справи суду не надано достатніх, належних, допустимих та достовірних доказів належного виконання обов`язків у повному обсязі, розпоряджень позивачки, передбачених пунктом 7 Договору, у вищенаведений період, як особисто ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 .

Крім того, надання певних послуг, зокрема, оплата за комунальні послуги, на виконання Договору ОСОБА_3 не може свідчити про виконання їх відповідачкою, оскільки такої умови як заміщення виконавця, у Договорі не передбачено.

Доводи відповідачки щодо виконання нею відповідних обов`язків до 2022 року, що не заперечувалося позивачкою ОСОБА_1 у судовому засіданні, суд відхиляє, оскільки такі обставини не входять до предмету доказування у даному спорі.

Водночас доводи щодо намагання продовжити виконання цих обов`язків у 2024-2025 роках, суд відхиляє з тих же підстав. Крім цього, суд ураховує, що відповідні дії вчиняються вже після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання спадкового договору.

Отже позивачка, яка є особою похилого віку та потребувала сторонньої допомоги, уклавши Договір мала сподівання на отримання постійного догляду, виконання її розпоряджень відповідачкою, у спосіб визначений в Договорі. Однак була значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доводи відповідачки щодо належного виконання спадкового договору протягом 2022-2023 років не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Ураховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачкою доведене порушення її прав відповідачкою у зв`язку з невиконанням спадкового договору у спірний період. Це є підставою для розірвання Договору.

Суд також бере до уваги і той факт, що між сторонами на цей час склалися неприязні відносини, що унеможливлюють виконання відповідачкою Договору у майбутньому.

Факт виникнення неприязних стосунків між сторонами, з причин порушення відповідачкою умов Договору протягом 2022-2023 років, є істотною і беззаперечною умовою для розірвання такого спадкового договору.

Тому суд приходить до висновку про необхідність захисту порушених прав ОСОБА_1 шляхом розірвання спадкового договору.

Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягнути відповідачки на користь позивачки сплачений нею судовий у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статями 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору задовольнити.

Розірвати спадковий договір укладений 17.12.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренко Геннадієм Івановичем, зареєстрований в реєстрі за № 1079.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 24.03.2025.

Суддя Ю. В. Рибалка