ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/1641/23
Номер провадження №2-678-74/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Козка Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду селища Летичів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Браніцький О.М.,

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бейлик А.Б.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 27 листопада 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява за змістом якої позивач ОСОБА_1 є власником колісного трактора John Deere 8530, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 (трактор), і сівалки Horsch Maestro 24,70 SV, заводський номер НОМЕР_3 , рік випуску 2014 (сівалка).

На початку квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до третьої особи ОСОБА_3 з проханням посприяти у перевезенні трактора і сівалки з с. Редвинці Хмельницького району Хмельницької області до с. Мінакове Путивлівського району Сумської області.

Третя особа ОСОБА_3 повідомив, що він зможе забезпечити перевезення зазначеної сільськогосподарської техніки на транспортному засобі DAF XF 105 460, державний номер НОМЕР_4 (рік випуску 2009, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ), використовуючи спеціалізований напівпричіп Broschuis, державний номер НОМЕР_6 (2000 року випуску, свідоцтво НОМЕР_7 від 08 лютого 2019 року), та повідомив, що водієм буде відповідач ОСОБА_2

09 квітня 2020 року близько 23 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_2 , виконуючи поїздку, в с. Комсомольське Вінницької області, порушивши Правила дорожнього руху, проїхав під мостом під заборонений дорожній знак, внаслідок чого було пошкоджено вантаж, який перевозився - сівалку.

14 травня 2020 року ОСОБА_2 за це порушення притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/389/20), при цьому у суді під час розгляду справи він визнав свою вину.

Для відновлення стану сівалки та приведення її до робочого стану було придбано:

1) деталі та запасні частини на загальну суму 205597,49 грн.;

2) оплачено роботу спеціалістів у розмірі 240702,51 грн.

Позивачу ОСОБА_1 завдано майнової шкоди (реальні збитки) на загальну суму 446300,00 грн., а також моральну шкоду.

У зв`язку із цим позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 446300,00 грн., грошове відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. і судові витрати.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні)

2. 27 листопада 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Браніцьким О.М. (а.с. 1-10, 44 т. 1).

3. 30 листопада 2023 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 (а.с. 46 т. 1).

4. 01 грудня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 47 т. 1).

5. Судові засідання призначалися на: 21 грудня 2023 року, 22 січня 2024 року, 14 і 22 лютого 2024 року, 12 і 13 березня 2024 року, 17 червня 2024 року, 01, 15 і 31 липня 2024 року, 27 вересня 2024 року, 04 і 18 жовтня 2024 року, 04 і 22 листопада 2024 року, 12 і 26 грудня 2024 року, 13 і 24 січня 2025 року, 07, 21 і 28 лютого 2025 року, 10 березня 2025 року.

6. 22 січня 2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, який поданий представником - адвокатом Бейликом А.Б. (а.с. 83-90 т. 1).

7. 22 січня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ОСОБА_3 , які подані представником - адвокатом Савіним С.О. (а.с. 74-76 т. 1).

8. 26 січня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Браніцьким О.М. (а.с. 125-128 т. 1).

9. 22 лютого 2024 року до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив та пояснення третьої особи), які подані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Бейликом А.Б. (а.с. 170-176, 179-183 т. 1).

10. 13 березня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бейлика А.Б. і призначено почеркознавчу та судову технічну експертизу, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи (а.с. 68-71 т. 2).

11. 03 червня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі (а.с. 105 т. 2).

12. 31 липня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 150 т. 2).

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

а) позиція позивача і його представника

13. 26 січня 2024 року у відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Браніцький О.М. зазначив, що сівалка була придбана фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) ОСОБА_4 та завезена на митну територію України згідно електронної декларації у 2018 році зі сплатою всіх передбачених законодавством митних зборів і платежів.

01 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу №1 (сівалки) та складено акт прийому-передачі об`єкту оренди (сівалки), строк оренди - з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, за актом приймання-передачі (повернення) від 06 травня 2020 року сівалка була повернута, позивач за користування сівалкою сплатив кошти.

Тобто, з 01 березня 2020 року по 06 травня 2020 року єдиним належним користувачем сівалки був позивач ОСОБА_1 .

Сівалка - причіпний пристрій, який не рухається самостійно, тому не є транспортним засобом в розумінні закону і не підлягає державній реєстрації.

Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено сівалку, яка перебувала в оренді у позивача ОСОБА_1 , який в силу закону та умов договору оренди був зобов`язаний провести ремонт для її відновлення.

У зв`язку із цим витрати ОСОБА_1 на здійснення ремонту сівалки є реальними збитками (майновою шкодою).

Для здійснення відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_1 замовлено у ТОВ «РОПА Україна» необхідні деталі та запасні частини, що підтверджується замовленням клієнта №1468 від 11 квітня 2020 року, які отримано згідно видаткової накладної №1188 від 14 квітня 2020 року, а розмір витрат, пов`язаних із оплатою спеціалістів, які здійснювали відновлювальний ремонт, підтверджується довідкою про вартість відновлювального ремонту від 13 травня 2020 року.

Прямі втрати позивача ОСОБА_1 - грошові кошти у сумі 446300,00 грн. і саме така вартість відновлювального ремонту зафіксована у акті прийому передачі (повернення) від 06 травня 2020 року до договору оренди, де зазначено, що орендарем (позивачем) було проведено відновлювальні ремонтні роботи в повному обсязі на вказану суму.

Саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі, а не страхова компанія ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», адже в силу положень спеціального закону сівалка знаходилася у транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, тому відсутні правові підстави для звернення до страхової компанії із заявою про відшкодування заподіяної шкоди.

14. 18 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 пояснив, що власником сівалки є його батько ОСОБА_4 (у позові - описка) з яким він уклав договір оренди про використання цієї сільськогосподарської техніки.

У квітні 2020 року звернувся до знайомого ОСОБА_3 з проханням перевезти сільськогосподарську техніку (трактор і сівалку) і той погодився, однак про деталі домовлявся із ОСОБА_3 його батько ОСОБА_4 , договір перевезення не укладали.

ОСОБА_3 надав для перевезення сільськогосподарської техніки свій транспортний засіб і повідомив, що водієм буде ОСОБА_2 , чи працював він у ОСОБА_3 - не знає.

В подальшому від свого батька ОСОБА_4 він дізнався, що 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 , виконуючи поїздку, порушив Правила дорожнього руху, проїхав під мостом під заборонений дорожній знак, внаслідок чого було сильно пошкоджено сівалку.

На ремонт сівалки були витрачені значні кошти - на придбання деталей та залучення спеціалістів для її ремонту.

Особисто пошкоджень сівалки не бачив, їх бачив на фотосвітлинах, ремонтними роботами займався його батько ОСОБА_4 , адже тоді він мав проблеми зі здоров`ям і перебував вдома у м. Теофіполь Хмельницької області, ремонтом також займався й ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , однак які саме відновлювальні роботи вони виконували - не знає.

Матеріальні збитки були дуже великі, адже сівалка дороговартісна, в той час саме мали проводитись сезонні роботи у полі (посівна) і вони мали відповідні контракти з аграріями на використання техніки, тому ремонт сівалки спричинив значну затримку в проведенні цих робіт.

До страхової компанії не пам`ятає чи звертались.

ОСОБА_2 спочатку написав розписку про те, що буде самостійно відшкодовувати спричинену майнову шкоду, визнавав свою вину в завданих матеріальних збитках, однак цього не зробив, тому й звернувся з даним позовом до суду.

15. У судових засіданнях представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Браніцький О.М. позовні вимоги підтримав і просив такі задовольнити в повному обсязі, а аргументи відповідача ОСОБА_2 і його представника - адвоката Бейлика А.Б. - відхилити.

б) позиція відповідача і його представника

16. 22 січня 2024 року у відзиві представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бейлик А.Б. зазначив, що 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 , який працював у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія, виконував роботу з перевезення сільськогосподарської техніки - колісного трактора John Deere 8530, реєстраційний номер НОМЕР_8 , та посівного комплексу Horsch Maestro 24 SW, заводський номер НОМЕР_3 , на транспортному засобі DAF 105460, номерний знак НОМЕР_4 , за допомогою платформи Broschuis, номерний знак НОМЕР_6 , з с. Редвинці Хмельницького району Хмельницької області до с. Мінакове Путивлівського району Сумської області.

Близько 23 год. 40 хв. 09 квітня 2020 року, рухаючись у с. Комсомольськ Вінницької області, ОСОБА_2 відчув, що трохи зачепив вантаж, проїжджаючи під мостом, тому він зупинив транспортний засіб, опустив пневмопідвіску тягача і проїхав під цим мостом.

Оглянувши пошкодження, ОСОБА_2 виявив, що такі є незначними.

ОСОБА_2 зателефонував до свого роботодавця - власника вантажного транспортного засобу ФОП ОСОБА_3 і повідомив йому про ці обставини, останній вказав йому продовжувати рух згідно визначеного напрямку та графіку перевезення вантажу.

Близько 14 год. 00 хв. 10 квітня 2020 року ОСОБА_2 прибув до пункту призначення і там на нього очікував ОСОБА_5 , який повідомив, що працює на ФОП ОСОБА_4 та відповідальний за передачу доставленої сільськогосподарської техніки.

ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_5 про усі обставини дорожньо-транспортної пригоди і той зателефонував у поліцію та повідомив про вказану подію і в подальшому працівники поліції склали на ОСОБА_2 адміністративні матеріали, які направили до суду.

10 квітня 2020 року прибув роботодавець ОСОБА_2 - ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (батько позивача ОСОБА_1 ).

З огляду на незначні пошкодження (було зігнуто 2 диски) ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 відремонтувати їх власними силами.

Протягом 10-11 квітня 2020 року ОСОБА_2 разом із своїм роботодавцем ОСОБА_3 та ще однією особою, залученою ОСОБА_3 , відремонтували сівалку (розігнули диски), тобто ремонт зробили власними силами, самостійно, адже пошкодження були незначними.

11 квітня 2020 року посівний комплекс поїхав у поле для виконання робіт.

Будь-яких претензій від жодної особи по ремонту сівалки ні до ОСОБА_3 , ні до ОСОБА_6 не було.

Ніяких запчастин ніхто не купував, оскільки в цьому не було потреби.

ОСОБА_2 на місці ремонту техніки жодного разу не бачив позивача ОСОБА_1 .

Право власності, право користування, право володіння на сівалку за позивачем ОСОБА_1 не підтверджене належними доказами, адже відсутня митна декларація про ввезення транспортного засобу на митну територію України і дана техніка перебуває на території України незаконно, вказаний посівний комплекс на території України не зареєстрований, відомості про даний посівний комплекс відсутні у щорічній електронній декларації депутата селищної ради - позивача ОСОБА_1 за 2020 рік, яка подана до НАЗК.

У зв`язку із цим ОСОБА_1 не є неналежним позивачем у справі, адже його права не порушені і він не має права на звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди майну, яке йому не належить, тому будь-яких підстав для стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди не було та не має.

Заявлений ОСОБА_1 розмір збитків не підтверджений, оскільки відсутні будь-які докази того, які саме пошкодження мала сівалка станом на день ДТП (09 квітня 2020 року), відсутні докази проведеної експертної оцінки сівалки та визначення розміру збитків, які саме деталі та які саме роботи потрібні для відновлення (ремонту) сівалки, немає доказів про проведення ремонту сівалки і ким такий ремонт проведений, які деталі були використані, докази того, що придбані згідно накладної деталі не були використані на іншу сільськогосподарську техніку, яка перебуває у позивача ОСОБА_1 та його батька ОСОБА_4 - придбані деталі могли бути використані по ремонту іншої сільськогосподарської техніки, яку вони мали.

Довідка про вартість відновлювального ремонту від 13 травня 2020 року складена одноособово позивачем ОСОБА_1 (заднім числом) і не підтверджена доказами.

Належним відповідачем у справі має бути страхова компанія ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», а не ОСОБА_2 , адже транспортний засіб і платформа, на якій знаходилась сільськогосподарська техніка, мали відповідні страхові поліси АО0702907, №АО677671, й саме вказана страхова компанія має відшкодувати суму страхового відшкодування.

Водночас, позивач ОСОБА_1 та інші особи не звертались до страхової компанії ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» з приводу події від 09 квітня 2020 року, тому це свідчить, що ніяких серйозних пошкоджень не було і все було відновлено.

У зв`язку із цим просить в позові відмовити в зв`язку з необґрунтованістю.

17. 22 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бейлик А.Б. у запереченнях на відповідь на відзив та пояснення третьої особи зазначає, що у позовній заяві позивач ОСОБА_1 стверджував, що він є власником сівалки, однак у подальших поданих суду документах вже зазначав, що власником сівалки був його батько ОСОБА_4 , а він отримав сівалку у користування від батька.

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 або ОСОБА_4 є власником сівалки.

Сівалка згідно вимог чинного законодавства України мала б бути зареєстрована за позивачем ОСОБА_1 або його батьком ОСОБА_4 , однак згідно відповіді Держпродспоживслужби вказаний посівний комплекс на території України не зареєстрований.

При цьому, в договорі оренди від 01 березня 2020 року сторони ( ОСОБА_1 і ОСОБА_4 ) самі визначили, що сівалка є транспортним засобом, тому мала бути проведена державна реєстрація вказаного посівного комплексу.

Договору оренди від 01 березня 2020 року, акту прийому-передачі від 01 березня 2020 року, акту повернення від 06 травня 2020 року та інших документів не було долучено до позовної заяви, оскільки позивач ОСОБА_1 вважав себе власником сівалки, ці документи надано пізніше, й тому існують підстави вважати, що окремі документи не підписувались позивачем ОСОБА_1 , адже підписи на документах візуально різні, окремі документи можливо створені нещодавно, оскільки підписи та печатки мають кращу якість, ніж ті, що створені по аналогічній даті.

Позивач ОСОБА_1 і його батько ОСОБА_4 , а також бувший роботодавець ОСОБА_2 - ОСОБА_3 хочуть незаконним шляхом стягнути з нього кошти, що також підтверджується й судовими рішеннями у справі №685/1008/20.

Між відповідачем та третьою особою були саме трудові відносини, адже роботодавець ОСОБА_3 надав працівнику ОСОБА_2 робоче місце та свої транспортні засоби, роботу ОСОБА_2 здійснював особисто - був водієм та виконував перевезення вантажів, поки працював у ОСОБА_3 (з березня по червень 2020 року), свою роботу виконував відповідно до графіка, вказівок та під контролем ОСОБА_3 , а роботодавець сплачував заробітну плату працівнику як готівкою, так і перерахуванням коштів на банківські картки ОСОБА_2 , вказана робота у ОСОБА_3 була єдиним джерелом доходів ОСОБА_2 .

Зважаючи на ці та вказані у відзиві обставини, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній справі, а належними відповідачами мають бути страхова компанія ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та роботодавець ОСОБА_2 - ФОП ОСОБА_3 (за умови, що доведений розмір шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування).

18. 13 січня 2025 року відповідач ОСОБА_2 пояснив, що з березня 2020 року і протягом трьох місяців співпрацював із ФОП ОСОБА_3 , із яким його познайомив ОСОБА_7 і саме ОСОБА_3 давав йому замовлення на перевезення по телефону, які й виконував.

Для ФОП ОСОБА_3 він надав паспорт, ідентифікаційний код, трудову книжку, тому вважав, що останній має його оформити офіційно на роботу до себе водієм, адже раніше працював офіційно водієм автобуса, однак наказ про прийняття на роботу не підписував і такий не бачив.

При цьому, ОСОБА_3 його повідомив, що заробітна плата буде близько 40-50 тис. грн. за місяць у сезон, за виконані замовлення розрахунок був готівкою, хоча дружина ОСОБА_3 також йому неодноразово перераховувала кошти на заправку автомобіля на його картку.

На початку квітня 2020 року до нього зателефонував ФОП ОСОБА_3 і повідомив, що потрібно перевезти сівалку у Путивлівський район Сумської області на що погодився.

Під час цієї поїздки, а маршрут йому дав саме ФОП ОСОБА_3 , він у Вінницькій області під час проїзду під залізничним мостом частково зачепив сівалку і її пошкодив.

Про дану обставину одразу ж по телефону повідомив ФОП ОСОБА_3 , який йому сказав їхати до місця призначення, оскільки з ними не розрахуються за роботу.

По приїзду наступного дня за місцем призначення туди приїхали працівники поліції і склали на нього протокол про адміністративне правопорушення.

У Путивлівський район Сумської області також приїхали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

На місці призначення були зроблені заміри, фото світлини, саме там він із ОСОБА_3 і ще 2 трактористами зробили ремонт сівалки - все що змогли, відремонтували самі, однак оцінити пошкодження сівалки не може.

При цьому, інші працівники йому повідомляли, що це страховий випадок.

Їм деякі нові запчастини привіз ОСОБА_4 про що показав документ, де він їх купив - не знає і вони їх поставили на сівалку, водночас куди ділись старі - не знає.

Акт від 10 квітня 2020 року дійсно підписав, проте позивача ОСОБА_1 у Путивлівському районі Сумської області не було, а був, як виявилось, його батько ОСОБА_4 , до акта не було долучено фото світлин з пошкодженнями сівалки.

При ньому ОСОБА_3 із ОСОБА_4 не розраховувався, хоча й ОСОБА_3 йому сказав про часткове відшкодування шкоди.

ОСОБА_4 постійно нагадував ОСОБА_3 про необхідність відшкодувати завдану шкоду й тому ОСОБА_3 вже йому висловлював майнові претензії.

За дану поїздку з ним ОСОБА_3 не розрахувався.

Довідку про вартість від 13 травня 2020 року до розгляду даної справи судом не бачив.

в) позиція третьої особи і його представника

19. 22 січня 2024 року представник третьої особи ОСОБА_3 - адвокат Савін С.О. подав суду письмові пояснення за змістом яких 09 квітня 2020 року ОСОБА_2 , як належний користувач транспортного засобу DAF, номерний знак НОМЕР_4 , з платформою Broschuis, номерний знак НОМЕР_6 (їх власником був ОСОБА_3 ), здійснював перевезення вантажу - сівалки марки Horsch Maestro 24,70 SV, заводський номер НОМЕР_3 , рік випуску 2014, і внаслідок порушення Правил дорожнього руху за що його постановою суду притягнуто до адміністративної відповідальності - проїхав під мостом на забороняючий дорожній знак, пошкодив вказаний вантаж і сівалка отримала пошкодження.

ОСОБА_2 не перебував у жодних трудових відносинах з ОСОБА_3 , оскільки жодних наказів, трудових договорів чи контрактів між ними не укладалось, податки за ОСОБА_2 , як за найманого працівника, не сплачувалися.

ОСОБА_2 самостійно заробляє собі на життя вантажними перевезеннями.

ОСОБА_2 є особою, яка своїми неправомірними діями пошкодила сівалку і цим наніс позивачу значної матеріальної шкоди, тому зобов`язаний її компенсувати позивачу.

20. 24 січня 2025 року третя особа ОСОБА_3 пояснив, що його познайомили із ОСОБА_2 і останній запропонував взяти належні йому транспортні засоби у користування. Він на таку пропозицію спочатку не погоджувався, однак потім погодився і віддав у користування транспортний засіб, який ще необхідно було відремонтувати, що й зробив ОСОБА_2 .

Водійське посвідчення і паспорт ОСОБА_2 бачив, щоб знати кому віддає у користування належне йому майно і чи має останній право керування таким транспортним засобом, але копію собі не залишав, крім того, ОСОБА_2 мав йому сплачувати за це кошти, однак будь-яких трудових договорів чи інших договорів із ним не укладав, не приймав його до себе на роботу і не сплачував йому будь-яких коштів за виконану роботу, чи сплачувала ОСОБА_2 його дружина ОСОБА_8 якісь кошти не знає.

В користуванні у ОСОБА_2 належні йому транспортні засоби перебували 2-3 місяці.

Ранньою весною 2020 року зателефонував ОСОБА_4 і запитав чи можна перевезти сівалку з трактором у Сумську область і йому повідомив, що вантажний автомобіль і відповідною платформою перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

Не знає як домовилися ОСОБА_4 і ОСОБА_2 за перевезення вантажу.

В подальшому ОСОБА_4 до нього зателефонував і повідомив, що автомобіль потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і їм необхідно їхати у м. Путивль Сумської області.

Вони разом й поїхали туди легковим автомобілем і по приїзду він побачив сівалку, яка була візуально у нормальному стані, зовні значних ушкоджень не побачив, але не є у цьому експертом.

Йому невідомо чи ремонтували сівалку там на місці.

ОСОБА_2 там у Путивльському районі Сумської області визнавав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він пошкодив сівалку і внаслідок цього була завдана шкода.

ОСОБА_4 відлучався на деякий час від них, але куди саме не знає, він йому не повідомляв про розмір завданої сівалці матеріальної шкоди.

Там він і ОСОБА_2 дійсно добровільно і без тиску підписали разом один документ, чи були долучені до нього додатки - не пам`ятає.

В подальшому до нього ніхто не телефонував з приводу відшкодування шкоди, ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_1 не мали до нього будь-яких претензій по даному факту.

ОСОБА_2 йому не сплатив кошти від цієї поїздки, але обіцяв, що кошти віддасть.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

21. Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_2 власником трактора колісного марки John Deere 8530 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 12 т. 1, а.с. 18, 36 т. 2).

22. 16 квітня 2018 року згідно митної декларації UA400040/2018/011129 сівалка сільськогосподарська марки Horsch Maestro 24,70 SW, заводський номер НОМЕР_3 , була ФОП ОСОБА_4 ввезена до України (а.с. 134, 211-212 т. 1).

23. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_9 від 07 лютого 2019 року власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_3 (а.с. 13 т. 1, а.с. 7-8, 31-32, 50-51 т. 2).

24. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_10 від 08 лютого 2019 року власником спеціалізованого напівпричепа - платформи-Е Broschuis, реєстраційний номер НОМЕР_6 , є ОСОБА_3 (а.с. 14 т. 1, а.с. 7-8, 31-32, 50-51 т. 2).

25. 01 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено договір 1 оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу за змістом якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві в оренду сільськогосподарську техніку, а орендар зобов`язується прийняти сільськогосподарську техніку та використовувати її відповідно до цільового призначення та мети оренди визначеної даним договором (п. 1.1). Під сільськогосподарською технічною для посіву с/г культур в даному договорі розуміється транспортний засіб: сівалка Horsch Maestro 24 SW 2014 року випуску в кількості однієї штуки і вказується в акті прийому-передачі сільськогосподарської технічки в оренду (п. 1.2). Транспортний засіб передається в оренду в період з 01 березня 2020 року до 31 травня 2020 року (п. 1.4) (а.с. 130-131, 208 т. 1, а.с. 48-49 т. 2).

26. 01 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) складено акт прийому-передачі об`єкта оренди до договору від 01 березня 2020 року оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу за змістом якого орендодавець передав, а орендар прийняв у належному для експлуатації стані об`єкт оренди - сівалка Horsch Maestro 24 SW 2014 року випуску (а.с. 132, 209 т. 1).

27. 10 квітня 2020 року слідчим СВ Путивльського ВП ГУНП в Сумській області складено протокол огляду місця події за змістом якого огляд проведено на території ПП «Карла Маркса-2», що по вул. Садова, 63 с. Мінакове, де знаходиться спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_4 , з приєднаним до нього спеціалізованим напівпричепом-спеціалізованим, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

На платформі знаходиться вантаж - трактор колісний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки John Deere 8530, до якого закріплена сівалка, тобто посівна комбінація марки Horsch Maestro, моделі 24 SW, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 .

Оглядом посівної секції виявлено пошкодження елементу в кількості 7 зліва та 7 з правої сторони, всього елементів посівної секції 12 з ліва та 12 з права (а.с. 18-21 т. 1, а.с. 5-7, 26-29 т. 2).

28. У схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка сталася 09 квітня 2020 року о 23 год. 40 хв. на трасі М21 біля с. Комсомольське Вінницької області, працівником поліції відображено, що посівна комбінація Horsch Maestro, 24 SW, належна ОСОБА_1 , має пошкодження 14 посівних секцій. Схема підписана ОСОБА_2 (а.с. 16-17 т. 1, а.с. 4, 26 т. 2).

29. 10 квітня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №145566 відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП (а.с. 15, 178 т. 1, а.с. 3, 25 т. 2).

30. 10 квітня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №145567 відносно ОСОБА_2 за ст. 122-4 КУпАП (а.с. 22, 25 т. 2).

31. 10 квітня 2020 року у м. Путивль Сумської області складено акт між ОСОБА_1 , власником авто з однієї сторони і ОСОБА_3 й водієм ОСОБА_2 з другої сторони про наступне: пошкоджено при перевезенні сівалку ОСОБА_9 24.70 SW, заводський № НОМЕР_3 , рік випуску 2014, перевозилась автомобілем DAF XF 105.460, рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_5 , напівпричіп Broschuis спеціалізований, державний № НОМЕР_6 , 2000 рік випуску, свідоцтво НОМЕР_7 від 08 лютого 2019 року.

Підписи сторін: ОСОБА_1 (замовник), ОСОБА_3 (власник автомобіля), ОСОБА_2 (водій) (а.с. 27, 205 т. 1, а.с. 50 т. 2).

32. 14 квітня 2020 року ТОВ «РОПА Україна» (постачальник) видана видаткова накладна №1188 для ФОП ОСОБА_1 (покупець), замовлення клієнта №1468 від 11 квітня 2020 року, за змістом якої видано 15 найменувань запасних частин на загальну суму 205597,49 грн. (разом з ПДВ) (а.с. 28, 206 т. 1).

33. 06 травня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) складено акт прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди до договору оренди сільськогосподарської техніки без екіпажу від 01 березня 2020 року за змістом якого орендодавець прийняв, а орендар повернув у належному для експлуатації стані об`єкт оренди - сівалка Horsch Maestro 24 SW, заводський номер НОМЕР_3, 2014 року випуску.

В зв`язку з пошкодженням сівалки при транспортуванні в квітні 2020 року до місця виконання робіт під час якого внаслідок ДТП дана сівалка отримала значні механічні пошкодження з вини перевізника (власник транспортного засобу) ОСОБА_3 та його водія ОСОБА_2 та спричинення майнової шкоди, орендарем було проведено відновлювальні ремонтні роботи в повному обсязі на суму 446300,00 грн., орендодавець претензій до орендаря не має (а.с. 132, 210 т. 1).

34. 13 травня 2020 року ОСОБА_4 складено довідку про вартість відновлювального ремонту за змістом якої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 09 квітня 2020 року, пошкоджено належну ОСОБА_1 сівалку Horsch Maestro 24,70 SV, заводський номер НОМЕР_3, 2014 року випуску, а саме пошкоджено 14 посівних секцій (7 з правого боку, 7 лівого боку) і для відновлювального ремонту було використано деталі та запасні частини, перелік та найменування яких відображено у видатковій накладній №1188 від 14 квітня 2020 року, загальна вартість яких становить 205597,49 грн.

Окрім того, для здійснення відновлювального ремонту було понесені витрати у розмірі 240702,51 грн., до складу яких включаються: робота спеціалістів - 150000,00 грн., слюсарні роботи - 50000,00 грн., транспортні витрати - 40702,51 грн.

Загальна вартість відновлювального ремонту становить 446300,00 грн. (а.с. 31, 207 т. 1).

35. 14 травня 2020 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/389/20, провадження №3-678-193/20), яка набрала законної сили 25 травня 2020 року, ОСОБА_2 визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу по ст. 124 КУпАП у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 340,00 грн.

За змістом постанови суду 09 квітня 2020 року о 23 год. 40 хв. по трасі М 12 біля с. Комсомольське Вінницької області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем DAF, номерний знак НОМЕР_4 , з платформою BROSHUIS, реєстраційний номер НОМЕР_6 , на якому було закріплено вантаж, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.18 «Рух транспортних засобів висота яких перевищує 3.9 м. заборонено» та проїхав під мостом, в наслідок чого було пошкоджено вантаж, чим порушив вимоги п. 8.1 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження вантажу, після чого самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 а) Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП - залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якого він причетний.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому визнав, розкаявся (а.с. 25-26 т. 1, а.с. 45-46 т. 2).

36. 01 вересня 2020 року Головне управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області повідомило, що станом на 02 липня 2020 року згідно уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи за ОСОБА_1 посівний комплекс Horsch Maestro 24,70 SV, заводський номер НОМЕР_3 , не зареєстровано, як і не зареєстрований такий і на території України (а.с. 97 т. 1).

37. 30 березня 2022 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області ухвалене рішення (справа №685/1008/20) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним і позов задоволено та визнано недійсним договір позики (поворотної фінансової допомоги), укладений 23 травня 2020 року в смт Теофіполь між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_2 (а.с. 152-154, 192-194 т. 1).

07 липня 2022 року постановою Хмельницького апеляційного суду рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року скасовано і у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 155-158 т. 1).

02 листопада 2022 року постановою Верховного Суду рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2022 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 78-82, 159-165 т. 1).

08 лютого 2023 року рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили 11 березня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним відмовлено (а.с. 166-167 т. 1).

38. 11 січня 2024 року представник Horsch Ukraine повідомив, що посівний комплекс Horsch Maestro 24 SW SN НОМЕР_3 був виготовлений німецьким заводом у жовтні 2013 року і проданий весною 2014 року литовському дилеру, дилером весною 2014 року ця машина продана у росії, інформація стосовно подальшого продажу і імпорту машини в Україну відсутня (а.с. 115 т. 1).

39. 22 січня 2024 року Державна митна служба України повідомила, що за відомостями з інформаційних ресурсів Держмитслужби станом на 17 січня 2024 року даних щодо митного оформлення ввезення на митну територію України посівного комплексу Horsch Maestro 24 SW, заводський номер НОМЕР_3 , не виявлено (а.с. 184 т. 1).

V. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА І МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

а) щодо відшкодування майнової шкоди

40. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів і суд повинен установити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи та вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абз. 1 ч. 3).

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування шкоди визначені главою 82 ЦК України.

Як зазначено у ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2).

За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

41. У Постанові Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року роз`яснено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (абз. 1 п. 2).

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.) (п. 4).

42. Як зазначено в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (абз. 1 п. 4).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК (абз. 1-3 п. 6).

43. Отже, за фактом завдання шкоди виникає деліктне зобов`язання, яке припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

44. Законодавець не встановив, що право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна, належить лише його власнику.

Право на відшкодування матеріальної шкоди належить й особі, яка на відповідній правовій підставі володіє майном і понесла збитки в результаті відновлення пошкодженого майна.

45. Так, постановою суду від 14 травня 2020 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим і притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 09 квітня 2020 року під час керування транспортним засобом з платформою, на якій було закріплено вантаж, він порушив Правила дорожнього руху (проїхав під мостом на забороняючий знак) внаслідок чого було пошкоджено вантаж.

Вантажем, який пошкоджено внаслідок недотримання ОСОБА_2 положень Правил дорожнього руху, була сівалка Horsch Maestro, яка на підставі договору оренди від 01 березня 2020 року станом на 09 квітня 2020 року перебувала в оренді у ОСОБА_1 .

Наявність пошкоджень сівалки зафіксовано слідчим у протоколі огляду від 10 квітня 2020 року - виявлено пошкодження елементу в кількості 7 зліва та 7 з правої сторони.

Те, що сівалка має механічні пошкодження, зафіксовано й у схемі ДТП, письмових поясненнях ряду осіб, інших документах, які долучені до матеріалів справи про адміністративне правопорушення (а.с. 22-24 т. 1, а.с. 9-10, 30-31 т. 2).

ОСОБА_1 на відновлювальний ремонт вказаної сівалки поніс витрати на загальну суму 446300,00 грн., що підтверджується довідкою від 13 травня 2020 року.

Тобто, у разі дотримання ОСОБА_2 положень Правил дорожнього руху не було б пошкоджено сівалку, яку він перевозив, та не виникла б необхідність у її ремонті.

Зважаючи на ці обставини, суд вважає доведеним право позивача ОСОБА_1 , як особи, у якої на момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала в оренді сівалка, звернутись з даним позовом до ОСОБА_2 з метою відшкодування майнової шкоди.

Водночас, ОСОБА_2 на законній підставі використовував транспортний засіб з напівпричепом, на якому знаходився вантаж (трактор і сівалка), адже мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником - ОСОБА_3 , а оскільки саме він в момент ДТП використовував транспортний засіб, тому саме він несе відповідальність за завдання шкоди.

46. Сівалка є причіпним пристроєм і не може рухатись самостійно.

Сівалка згідно митної декларації була ввезена в Україну.

Сівалка внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 09 квітня 2020 року була пошкоджена, тому особа, у володінні якої вона перебувала на той час (орендаря ОСОБА_1 ), має право на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Факт державної реєстрації сівалки не впливає на можливість звернення з позовом до суду ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди ОСОБА_2 .

47. Дійсно, у позовній заяві спочатку було вказано, що ОСОБА_1 є власником сівалки та лише після подання відзиву стороною відповідача позивачем було зроблено уточнення про укладений договір оренди від 01 березня 2020 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 .

Однак, суд не погоджується із тим, що ці документи спеціально створені як доказ для подання у даній справі, адже про факт укладення договору оренди від 01 березня 2020 року наявні відомості у справі про адміністративне правопорушення (№678/389/20), яка розглянута судом 14 травня 2020 року, оскільки адвокат, який на той час представляв ОСОБА_1 , ще у червні 2020 року долучив копію цього договору оренди до свого адвокатського запиту.

48. При цьому, у акті від 06 травня 2020 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 вказали, що орендарем ( ОСОБА_1 ) проведено відновлювальні роботи саме на суму 446300,00 грн.

Із судових рішень у справі №685/1008/20 випливає, що у договорі позики (поворотної фінансової допомоги) від 23 травня 2020 року, який рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 лютого 2023 року, визнаний неукладеним, була сума 446300,00 грн.

Зазначене у сукупності підстави відхилити твердження сторони відповідача, що довідка від 13 травня 2020 року, у якій визначено загальну вартість понесених ОСОБА_1 витрат на відновлювальний ремонт сівалки в розмірі 446300,00 грн., є такою, що створена нещодавно саме як доказ для цивільної справи, яка є предметом судового розгляду.

49. 07 лютого 2025 року свідок ОСОБА_4 показав суду, що його син ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності, однак займався підприємницькою діяльністю й уклав договір на постачання сільськогосподарської техніки, яку слід було завезти у м. Путивль Сумської області.

Для транспортування техніки звернулись до ОСОБА_3 , який дав свій вантажний автомобіль DAF із платформою, а водієм був ОСОБА_2 .

На місці призначення був їх тракторист і по приїзду 10 квітня 2020 року ОСОБА_2 він передзвонив й повідомив, що сівалка прибула з пошкодженнями.

У зв`язку із цим він, маючи доручення від сина, поїхав разом з ОСОБА_3 туди, по приїзду ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , інші спеціалісти почали ремонтувати сівалку, за налаштування техніки вузькопрофільним спеціалістам там на місці оплачував їх роботу готівкою.

Для придбання необхідних запчастин їздив у Київську область до офіційного дилера Horsch і син перерахував кошти банківським платежем за них.

За ремонт сівалки ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 коштів не платили.

Сівалка у зв`язку з ремонтними роботами простояла у місці ремонту приблизно тиждень і до них люди, з якими були укладені договори на проведення посівних робіт, постійно звертались з претензіями коли ж техніка буде відремонтована - мали бути дотримані строки польових робіт.

Деталі сівалок Horsch не є взаємозамінними, тому переставити деталі з одної сівалки на іншу неможливо, оскільки це дуже складна техніка.

Його сина дійсно не було у м. Путивль Сумської області, тому акт від 10 квітня 2020 року він підписав після того, як такий йому вони привезли до м. Теофіполь Хмельницької області.

ОСОБА_2 спочатку повідомляв, що все відшкодує протягом року, але потім думку змінив.

Він телефонував до представника страхової компанії і останній повідомив, що договір страхування діє лише у випадку, коли сівалка отримала пошкодження у полі, а не під час того, як її перевозять з одного місця у інше, тому це не є страховим випадком.

50. Суд відхиляє твердження сторони відповідача, що має місце страховий випадок і належним відповідачем має бути страхова компанія у зв`язку із наступним.

07 квітня 2020 року між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПАТ «СК «Альфа Страхування») і ПП ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту 066.1555576.708 згідно якого страховий випадок - передбачена договором подія (ризик, визначений обраною страхувальником програмою страхування та зазначений в частині І договору) що відбулася в період дії договору, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику / вигодонабувачу на умовах договору (п. 3.1). Страховик не відшкодовує збитки пов`язані з перевезенням непошкодженого СТЗ (спеціальний транспортний засіб) на платформі, в кузові, в контейнері тощо, якщо інше не зазначено в частині 1 договору (п. 4.3.22) (а.с. 11-15, 40-44 т. 2).

У додатку №1 до договору страхування №066.1555576.708 від 07 квітня 2020 року зазначено, що застрахованими спеціальними транспортними засобами є: 1) John Deere, 8530, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; 2) Horsch Maestro, 24 SW, 2014 року випуску, шасі НОМЕР_3 (а.с. 15, 38 т. 2).

07 квітня 2020 року страхувальник - ПП ОСОБА_1 повідомив представника ПАТ «СК «Альфа Страхування» (додаток №2), що за транспортними засобами у кількості 2 одиниці, які зазначені у додатку №1 до договору страхування №066.1555576.708 від 07 квітня 2020 року усі деталі, обладнання є в наявності, не зламані, не розбиті, технічно справні, відсутні будь-які пошкодження, а саме, деформації, подряпини, сколи, тріщини (а.с. 10, 39 т. 2).

Період дії договору: з 00 год. 00 хв. 08 квітня 2020 року по 24 год. 00 хв. 07 червня 2020 року (а.с. 17, 39 т. 2).

У п. 32.4 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (діяв станом на 09 квітня 2020 року) передбачено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Тобто, як спеціальним законом, так і договором страхування від 07 квітня 2020 року було передбачено, що якщо майно (сівалка) знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, то страховик не відшкодовує заподіяну майну шкоду.

За цих обставин суд погоджується із позивачем, що в силу спеціального закону і укладеного договору страхування у позивача не було правових підстав звертатись до страховика за відшкодуванням заподіяної шкоди, тому саме ОСОБА_2 є належним відповідачем.

51. Суд погоджується із представником відповідача, що належний ОСОБА_3 транспортний засіб дійсно було застраховано (а.с. 98-100 т. 1), проте матеріали справи містять відповідь ТДВ «СК «Ю.ЕсАй» від 09 липня 2020 року, що звернень за полісом АО0702907 та за полісом №АО677671 не зафіксовано і жодної страхової справи не зареєстровано.

Із цього випливає, що після дорожньо-транспортної пригоди 09 квітня 2020 року ні ОСОБА_3 , як власник транспортного засобу і напівпричепа, на якому був розміщений вантаж - трактор і сівалка, ні ОСОБА_2 , як водій, який перевозив вантаж, не повідомляли страхову компанію про дану обставину, й жодного страхового відшкодування не було виплачено.

27 грудня 2023 року аналогічну відповідь надала й ПАТ «СК «Альфа Страхування» (а.с. 1 т. 3).

Разом з тим, як вже зазначалось, позивач самостійно визначив, що в силу спеціального закону вказана подія не є страховим випадком, тому й жодна із двох страхових компаній не була залучена до справи, як співвідповідач, а визначення відповідача є виключним правом позивача.

52. Твердження сторони відповідача, що вказані у видатковій накладній №1188 від 14 квітня 2020 року придбані запасні частини і деталі могли бути використані для ремонту будь-якої іншої сільськогосподарської техніки суд відхиляє, адже судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а позивачем надано ті докази, які він має на підтвердження своїх вимог.

53. Аргументи сторони відповідача про те, що ОСОБА_2 працював у ОСОБА_3 на умовах трудових правовідносин також не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, адже ОСОБА_2 не підписував відповідний наказ про прийняття його ОСОБА_3 на роботу, а ОСОБА_3 категорично заперечив характер таких взаємовідносин із відповідачем і також зазначив, що трудовий договір з ОСОБА_2 не укладав.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2022 року (справа 685/1008/20) звернув увагу на те, що ОСОБА_2 у позові не посилався на трудові відносини з ОСОБА_3 , а зазначав, що самостійно заробляє на життя вантажними перевезеннями.

Тобто, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 не надали суду ні укладений між ними трудовий договір, ні укладений між ними договір підряду (щодо надання послуг з виконання функцій водія).

Вказівка ОСОБА_2 у письмових документах (протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення, тощо) про те, що він працює у ПП ОСОБА_3 водієм дійсно має місце, ОСОБА_2 про це стверджував й у судовому засіданні, однак об`єктивно дана обставина документально не підтверджена.

Дійсно, матеріали справи містять надані представником відповідача виписки із банківської картки ОСОБА_2 із яких випливає, що ОСОБА_8 перераховувала неодноразово йому кошти: 03 травня 2020 року - 5025,13 грн., 04 травня 2020 року - 1000,00 грн., 06 травня 2020 року - 2512,56 грн., 07 травня 2020 року - 6030,15 грн., 20 травня 2020 року - 2613,07 грн., 05 червня 2020 року - 502,51 грн., 09 червня 2020 року - 2311,56 грн., 10 червня 2020 року - 2300,00 грн. (а.с. 185, 188-191 т. 1), проте ОСОБА_3 повідомив, що йому невідомо у зв`язку із чим його дружина перераховувала кошти для ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_8 не була допитана як свідок і суд не з`ясовував безпосередньо у неї ці обставини.

Водночас, у банківських виписках не вказано, що кошти оплачено як заробітна плата.

54. 13 січня 2025 року свідок ОСОБА_10 показала, що вона станом на 09 квітня 2020 року була одружена із ОСОБА_2 і їй відомо, що він працював у ОСОБА_3 - перевозив техніку і отримував за це від нього заробітну плату, вважала, що працевлаштування було офіційним, проте наказ про прийняття на роботу чоловік додому не приносив.

На її чоловіка чинився тиск, щоб він відшкодував усю завдану шкоду внаслідок пошкодження сівалки і через це у нього почались проблеми зі здоров`ям.

Їй невідомо чи ОСОБА_3 щось відшкодував для ОСОБА_1 і не знає чи ОСОБА_2 йому також щось відшкодував.

Чоловік розповідав, що сівалку дійсно пошкодив у дорозі, однак по прибуттю на місце призначення її там дуже швидко зробили, оскільки вона потрібна була у полі.

55. Як вже зазначалось, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд, виходячи лише із одних виписок про перерахування коштів, а також показань свідка, яка не була безпосереднім очевидцем взаємовідносин між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , без наявності інших належних та допустимих доказів, не може зробити однозначний і категоричний висновок про те, що взаємовідносини ОСОБА_2 і ОСОБА_3 дійсно носили характер трудових й у такому випадку обґрунтованими були б доводи сторони відповідача, що у даній справі належним відповідачем мав би бути не ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 .

У зв`язку із цим аргументи сторони відповідача, що в справі неналежний відповідач, суд також відхиляє.

56. Одним із аргументів сторони відповідача, як на підставу для відмови позивачу у задоволенні позову, є також відсутність у декларації ОСОБА_1 , яка подається на сайті НАЗК, відомостей про відповідне право у позивача на вказану сівалку.

Разом з тим, суд не є компетентним органом, який має перевіряти правильність вказаних у декларації відомостей про майновий стан суб`єкта декларування, таким органом є лише НАЗК.

Водночас, суд при вирішенні справи виходить із сукупності наданих доказів із яких випливає, що сівалка згідно договору оренди перебувала у оренді позивача ОСОБА_1 у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, хоча й згідно акта 06 травня 2020 року була повернута орендодавцеві ОСОБА_4 .

Тобто, ОСОБА_1 на належній правовій підставі користувався сівалкою.

57. Суд не є експертом у визначенні належності підпису певній особі, тому не може без відповідного експертного дослідження стверджувати, що документ підписано не тією особою, яка у ньому зазначена, у зв`язку із чим і вказані аргументи сторони відповідача відхиляє.

б) щодо відшкодування моральної шкоди

58. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3).

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

59. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9).

60. Позивач ОСОБА_1 внаслідок спричиненої з вини відповідача ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди отримав емоційні переживання, оскільки майно, яке на той час перебувало у нього в оренді, зазнало механічних пошкоджень через що сівалка не використовувалась й для її відновлювального ремонту витрачені значні зусилля і значні кошти.

Враховуючи характер, тривалість і глибину заподіяних моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 10000,00 грн. - розмір відшкодування має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

61. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, однак частково з визначених у мотивувальній частині рішення підстав.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10-13, 42-43, 48-49, 76-83, 89, 128, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 351-352, 354-355 ЦПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

грошове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 446300,00 грн.;

грошове відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21 березня 2025 року.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Теофіполь Хмельницької області, житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній (відмовився), паспорт НОМЕР_11 , виданий 15 травня 2004 року Теофіпольським РВ УМВС України в Хмельницькій області, тел. НОМЕР_12 , офіційна електронна адреса відсутня, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відсутні.

ПРЕДСТАВНИК ПОЗИВАЧА: адвокат Браніцький Олександр Миколайович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_14 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявний електронний кабінет.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, зареєстрований по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , тел. НОМЕР_16 , інші засоби зв`язку невідомі, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відсутні.

ПРЕДСТАВНИК ВІДПОВІДАЧА: адвокат Бейлик Артур Беніамінович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_17 , місцезнаходження: вул. Соборна, 77 м. Хмельницький, поштовий індекс 29013, тел. НОМЕР_18 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 , наявний електронний кабінет.

ТРЕТЯ ОСОБА: ОСОБА_3 , проживає по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_19 , тел. НОМЕР_20 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 , відомості про наявність або відсутність електронного кабінету відсутні.

ПРЕДСТАВНИК ТРЕТЬОЇ ОСОБИ: адвокат Савін Сергій Олександрович, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_21 , місцезнаходження: вул. Сонячна, буд. 5, оф. 410, м. Одеса, поштовий індекс 65062, тел. НОМЕР_22 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 , наявний електронний кабінет.

Суддя підпис Ходоровський І.Б.

Суддя Ходоровський І.Б.