Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1047/25
Номер провадження2/711/920/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
04 квітня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 9699364 (далі Договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3962 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день (базова процентна ставка/день), знижена процентна ставка 0,01%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70%.
Відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4000 грн, поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний відповідачем при оформленні Договору позики.
Первісний кредитор надав докази перерахування коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», котре є підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, та діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 №21/764-рк, відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», - документ за вих. №07/05-2024-3/ТНПП від 07.05.2024.
Зазначений вище документ відповідає положенням Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» і відноситься до первинного облікового документу що складений в електронній формі.
Проте, як стверджує позивач, у порушення вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання, що передбачені умовами Договору позики як своєчасне повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Договору позики у відповідача утворилася заборгованість за цим правочином.
Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики до відповідача, то ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» як позивач обгрунтовує це тим, що 01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» укладений договір факторингу № 016-010421, згідно умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 9699364 від 19.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 3186.
Надалі, 05 лютого 2024 року, ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20240205/2, згідно умов якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики № 9699364 від 19.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги 67.
Станом на 28 листопада 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 11 844,21 грн, а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3 962,00 грн, залишок заборгованості по процентам за користування позикою 6 170,76 грн (зазначені вище суми підтверджені новим кредитором/позивачем витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 20240205/2 від 05.02.2024), заборгованість за пенею та штрафами 0,00 грн, інфляційне збільшення 1 711,45 грн.
Також позивач у позові зазначає, що ним вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами шляхом направлення на поштову адресу боржника ряду листів та повідомлення про зміну кредитора, а також досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості від 14.02.2024.
Оскільки досудове врегулювання спору не призвело до сплати відповідачем заборгованості за Договором позики, тому позивач звернувся до суду і просить стягнути із відповідача 11 844,21 грн заборгованості за Договором позики. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 10 березня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2025 року відкладено розгляд справи №711/1047/25 до 10 год 00 хв 04 квітня 2025 року.
Представник позивача адвокат Дзундза О.В. у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як позивача та і його представника адвоката Дзундзи О.В., що були отримані цими учасниками справи 12.03.2025 о 13 год 50 хв 35 сек. Водночас представник позивача адвокат Дзундза О.В., 10.03.2025 через підсистему «Електронний суд», подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 04 квітня 2025 року о 10 год 00 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив.
У зв`язку із цим 04 квітня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 19.08.2020 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 9699364 (далі Договір позики), що був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, електронний підпис: GXwY48i66o.
Відповідно до п. 2 Договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти (позику) у гривні. Сума позики 4000,00 (чотири тисячі гривень нуль копійок). Строк позики (Строк Договору) - 30 днів. Процентна ставка (базова)/день - 1,6%, знижена процентна ставка/день - 0,01%, процентна ставка за понад строкове користування позикою за день становить - 2,70%. Дата надання позики 19.08.2020, дата повернення (останній день) 18.09.2020. Орієнтовна загальна вартість позики 4012,00 грн. Водночас у розділі «Позичальник» Договору позики, зазначений рахунок позичальника № НОМЕР_1 (а.с.9 зворот).
Із паспорта позики суд встановив, що сума/ліміт кредиту 4000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка - 0,01% в день, річна відсоткова ставка - 3,65%, загальні витрати за кредитом - 12,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 4012 грн (а.с. 9).
Також суд встановив, що 01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 016-010421, згідно п.1.1. якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.10-13).
Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 016-010421 від 30.04.2021 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги до позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором № 9699364 від 19.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги - 3186. Також, із безпосередньо дослідженого у судовому засіданні означеного письмового доказу суд встановив, що залишок заборгованості за тілом складає 3962 грн, залишок заборгованості за процентами 6170,76 грн, загальна сума заборгованості 10 132,76 грн (а.с. 14).
Крім того, суд встановив, що 05.02.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №20240205/2, відповідно до п.1.1 якого ТОВ ФК «Артеміда-Ф» передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ «Сіроко Фінанс» відступає ТОВ ФК «Артеміда-Ф» належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 15-18).
Відповідно до реєстру прав вимог № 20240205/2 від 05.02.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» набуло право вимоги до позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за договором № 9699364 від 19.08.2020, порядковий номер згідно реєстру прав вимоги - 67. Також, із безпосередньо дослідженого у судовому засіданні означеного письмового доказу суд встановив, що залишок заборгованості за тілом складає 3962 грн, залишок заборгованості за процентами 6170,76 грн, загальна сума заборгованості 10 132,76 грн (а.с. 22-24).
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675).
Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675).
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Договором позики на підставі договору факторингу №016-100421 від 01.04.2021у взаємозв`язку із договором факторингу №20240205/2 від 05.02.2024.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Договору позики, суд встановив, що його сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови її надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), а саме: GXwY48i66o.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у позику від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 4000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Договору позики в строки, передбачені цим правочином, як первинному позичальнику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК Артеміда-Ф».
Водночас матеріалами справи підтверджується той факт, що сума позики, яка була обумовлена між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 і відображена у п.2 Договору позики, була отримана відповідачем шляхом перерахування на його картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики за Договором позики як первинному позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступникам ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК Артеміда-Ф», тому суд, керуючись ч.1 ст.13 ЦПК України, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 3962 грн в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту) підлягає задоволенню.
Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 6170,76 грн суд зазначає наступне.
У п. 2 Договору позики сторони обумовили, що сума позики складає 4000 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова)/день - 1,6%, знижена процентна ставка/день - 0,01%, процентна ставка за понад строкове користування позикою за день становить - 2,70%, дата надання позики 19.08.2020, дата повернення (останній день) 18.09.2020.
Крім того, у п.3 Договору позики сторонами обумовено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (а.с.9 зворот).
У той же час, суд, безпосередньо дослідивши паспорт позики, встановив, що сума/ліміт кредиту 4000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка - 0,01% в день, річна відсоткова ставка - 3,65%, загальні витрати за кредитом - 12,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 4012 грн (а.с. 9).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем сумою позики, керуючись ст.627 ЦПК України, а також умовами Договору позики встановив, що їх розмір визначений неправильно.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.
За таких обставин, надання кредитодавцю можливості нарахування процентів, відповідно до статті 1048 ЦК України, поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).
Так, за період строку позики (з 19.08.2020 до 28.09.2020) розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 12 грн (4000 грн х 0,01% (або 0,001) х 30 днів).
Водночас суд дійшов висновку, що сторонами Договору позики обумовлений розмір процентів за користування сумою позики в розмірі 0,01% (п.2 Договору позики), що узгоджується із інформацією, що погоджена сторонами означеного правочину в паспорті позики від 19.08.2020 (а.с.9).
У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що ані в п.3 Договору позики, ані в цілому у паспорті позики від 19.08.2020, сторонами означеного правочину не обумовлено таку умову сплати процентів як їх нарахуванням, протягом строку дії Договору позики, з призми базової процентної ставки/день 1,60%. Ба більше, у паспорті позики від 19.08.2020 взагалі відсутня інформація про розмір базової процентної ставки 1,60%/день. Натомість, у розділі 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» паспорту позики від 19.08.2020 зазначено, що процентна ставка складає 0,01% в день, річна процентна ставка 3,65%, а загальні витрати за кредитом складають 12.00 грн.
Таким чином, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того юридичного факту, що сторонами Договору позики розмір процентів за користування сумою позики протягом строку позики обумовлений з призми базової процентної ставки, що становить 1,60%/день.
Отже, позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача в рахунок заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування сумою позики протягом строку позики підлягає до задоволення частково, а саме: в сумі 12,00 грн.
Водночас реєстри прав вимог №016-010421 від 30.04.2021 та №20240205/2 від 05.02.2024 в частині розмір процентів, що перейшли правом вимоги від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс» та від ТОВ «Сіроко Фінанс» до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», суд відхиляє як доказ розміру відсотків, що перейшли правом вимоги до позивача, оскільки жодного розрахунку заборгованості за нарахованими і несплаченими відповідачем процентами за користування сумою позики протягом строку позики, що були б підготовлені як первинним позичальником, так і його правонаступниками, і в яких би містилась як процентна ставка, так і період нарахування процентів, матеріали цивільної справи не містять, що унеможливлює суд перевірити правильність визначення їх розміру (6170,76 грн), станом на день укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» договору факторингу.
Щодо розміру інфляційного збільшення в сумі 1711,45 грн суд зазначає наступне.
За змістом частини другої статті 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З аналізу означених норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення установленого індексу інфляції за час прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, що позивачем визначений як період з 19.09.2020 до 23.02.2022, є обгрунтованою.
У зв`язку із цим, обгрунтованим є розмір інфляційного збільшення в сумі 671,22 грн грн, виходячи з наступного розрахунку: 3974 грн (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах) х 1.16890269 (індекс інфляції за період з 19.09.2020 до 23.02.2022, а.с.25) - 3974 грн (заборгованість за основним зобов`язанням та процентах).
Таким чином, за Договором позики стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 645,22 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (кредит) - 3962 грн, заборгованість по процентах - 12,00 грн, та інфляційне збільшення 671,22 грн.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п.4 прохальної частини позовної заяви, про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2024 року №20241128/4, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундзою О.В. (а.с.28-29); 2) попереднього розрахунку суми судових витрат (а.с.30).
Зокрема, згідно п.4.2 та 4.3 договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2024 року №20241128/4, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн; у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Дзундзою О.В. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і розміру вартості такої допомоги.
Суд також погоджується із позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 7000 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви, збиранням доказів, підготовкою заяви про розгляд справи без участі представника позивача), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову.
Водночас, положеннями п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача витрат по оплаті судового збору, то суд зазначає про таке.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Водночас ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із дослідженої судом платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1083 від 06.02.2025 встановлено, що позивачем сплачено 2422,40 грн в рахунок оплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.7).
Керуючись ст. 516, 527, 530, 610, 625, 628, 634, 638, 1046, 1048, 1049, 1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики №9699364 від 19 серпня 2020 року в розмірі 4645 (чотири тисячі шістсот сорок п`ять) гривень 22 (двадцять дві) копійки, з яких 3962 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 (дванадцять) гривень сума заборгованості за відсотками, та 671 (шістсот сімдесят одна) гривня 22 (двадцять дві) копійки інфляційне збільшення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 07 (сім) копійок та 2750 (дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 40 (сорок) копійок витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 3700 (три тисячі сімсот) гривень 47 (сорок сім) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення складене 04 квітня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Степана Бандери, 87, офіс 54.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий: О. В. Петренко