Справа №: 272/1355/24
Провадження № 2/272/214/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Андрушівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс" до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ТОВ "Профіт Файненс" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 простягнення заборгованості за кредитним договором № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року у загальному розмірі 11452,02 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 16 квітня 2013 року ПАТ "Дельта Банк" надав кредит ОСОБА_1 у розмірі 10000,00 грн. згідно заяви № 024-99934-160413.

У відповідності до умов п. 2.3. частини 2 та п. 1.1. частини 3 Кредитного договору Клієнту надано кредитні кошти на 36 місяців, шляхом безкоштовного перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «УКРПОШТА».

Згідно п. 2.4. частини 2 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується сплатити проценти в розмірі 9,99 % річних за користування кредитом.

Згідно п. 2.5. частини 2 Кредитного договору, Клієнт зобов`язується сплатити комісію в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до п. 3.1. частини 3 Кредитного договору, Клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 16 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 672,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок відкритий згідно п. 2.7. частини 2 Кредитного договору.

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» було укладено договір № 2253/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, згідно умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» набуло права вимоги стягнення за кредитним договором № 024-99934-160413.

Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 11452,02 грн., яка складається з основної суми заборгованості 4807,81 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 6079,20 грн; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 249,51 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 315,50 грн.

Ураховуючи викладене, представник позивача просить суд задовольнити позов.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що розгляд справипросить проводити у його відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, однак подала до суд заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги, однак просить зменшити суму стягнення. Відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні до суду не подавав.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Згідно з копією заяви № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачкою укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 10000 грн, строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки становить 9,99% річних, процентна ставка є фіксованою. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць.

Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року, кінцевий строк повернення кредиту - 16.04.2016.

У відповідності до умов п. 2.3. частини 2 та п. 1.1. частини 3 Кредитного договору Клієнту надано кредитні кошти на 36 місяців, шляхом безкоштовного перерахування та виплати через касу відділення УДППЗ «УКРПОШТА».

ПАТ "Дельта Банк" свої зобов`язання виконало та перерахувало відповідачці вказані кошти, що підтверджується копією розрахункової квитанції на видачу готівки від 16 квітня 2023 року.

Згідно з копією договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до копії витягу, додатку № 1 до договору №2253/К, ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року на загальну суму 10887,01 грн., яка складається з основної суми заборгованості 4807,81 грн; заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 6079,2 грн.

Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив.

Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200 грн за придбаний актив.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України).

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ОСОБА_1 16 квітня 2013 року було укладено кредитний договір № 024-99934-160413, яким узгоджено розмір кредиту, строки його повернення, розмір відсотків за користування кредитними коштами.

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором та перерахувало відповідачці грошові кошти.

02 червня 2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» укладено договір відступлення права вимоги № №2253/К, відповідно до умов якого ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року, укладеним між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачкою.

Доказів погашення кредитної заборгованості, як первісному кредитору, так і ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС», відповідачкою суду надано не було.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає, що надані ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка отримала кредит у сумі 10000 грн, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕС» 4807,81 грн, які фактично використані відповідачкою та не повернуті банку. При цьому суд також ураховує визнання відповідачкою позову.

Щодо вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими процентами по кредиту 6079,20 грн; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 249,51 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 315,50 грн. суд відмовляє, оскільки первинних бухгалтерських документів, а саме розрахунку заборгованості та виписки по рахунку на підтвердження заборгованості, що дало б змогу суду перевірити правильність нарахування відсотків матеріали справи не містять, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС».

Суд виходить з того, що відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги визнає та при ухваленні рішення просить зменшити суму стягнення.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

На думку суду, стягнення заборгованості за нарахованими процентами та 3% річних не може грунтуватись лише на розрахунках, наведених у позовній заяві при відсутності первинних бухгалтерських документів. При цьому суд ураховує ту обставину, що відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. а на час звернення до суду з позов заборгованість за тілом кредиту становить 4807,81 грн, що свідчить про часткове виконання ОСОБА_1 свої зобов`язань за кредитним договором та, відповідно, впливає на розмір нарахованих відсотків.

Оскільки суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, вказані обставини створюють обґрунтовані сумніви щодо достовірності та правильності їх нарахування, суд не приймає визнання відповідачкою позову в частині стягнення процентів по кредиту 6079,20 грн; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 249,51 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 315,50 грн. Також суд зазначає, що первісним кредитором, ПАТ "Дельта Банк", нарахування 3 % річних на момент відступлення прав вимоги та здійснювалось. При цьому договір факторингу не містить чітких умов щодо відступлення права вимоги в частині нарахування 3 % річних.

За таких обставин суд доходить до висновку, що ТОВ "Профіт Файненс" не набуло право вимоги до відповідачки в частині нарахування 3 % річних.

Задовольняючи позов частково, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь позивача, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1271,46 грн.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, на виконання вимог п.9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України представник позивача зазначив, що орієнтовний розрахунок судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу становить 5000,00 грн. та відповідні докази на підтвердження понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин суд не вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 83, 141, 247, 259, 263, 264, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс" (, місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, 212, офіс 413, м. Львів) заборгованість за кредитним договором № 024-99934-160413 від 16 квітня 2013 року у розмірі 4807 (чотири тисячі вісімсот сім) грн. 81 коп. та понесені судові витрати, у розмірі 1271 (одна тисяча двісті сімдесят одна) грн. 46 коп.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованими відстоками по кредиту у розмірі 6079,20 грн; суми 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту у розмірі 249,51 грн; суми 3 % річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків у розмірі 315,50 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:В. В. Карповець