Справа № 234/201/22
Провадження № 2/202/225/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що відповідно до виконавчого листа № 0528/13532/2012, №6/234/345/18 від 01.11.2012 року виданого Краматорським міським судом Донецької області з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 ева ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку, починаючи з10.09.2012 року та до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у Краматорському відділі державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), виконавче провадження № 58092860.

Відповідно до постанови Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 12.10.2021 року стягнення вищезазначених аліментів припинено з 24.09.2020 року. Заборгованість по аліментам ОСОБА_3 за період з 10.09.2012 року по 24.09.2020 року склала 66 325, 55 грн.

Позивач вважає, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача.

До теперішнього часу відповідач вказану заборгованість по аліментам позивачу не сплатив та відповідно до розрахунку розмір неустойки (пені) складає 66 325,55 грн..

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по аліментам в сумі 66 325, 55 грн. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 66 325, 55 грн., а всього 132 651,10 грн.

Ухвалою судді Краматорського міського суду Донецької області від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX зі змінами, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Ісаєву Д.А.

29.01.2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» від ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Снєжко Алли Геннадіївни, надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказали, що позовні вимоги не визнають, вважають їх не обґрунтованими та просили суд відмовити в позові.

29.01.2024 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 в особі представника, адвоката Снєжко Алли Геннадіївни, до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01.11.2012 року по справі №0528/13532/2012 з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 доходу щомісяця, починаючи з 10.09.2012 року.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року у справі № 234/13362/20 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, судом припинено стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після набуття рішенням законної сили відповідачка ОСОБА_2 аліменти на сина не сплачувала, на час подання зустрічної позовної заяви мати не приймала участі в утриманні дитини протягом трьох років та чотирьох місяців.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року у справі № 234/13362/20 «встановлено, що з березня 2020 року та на час розгляду справи у суді малолітній ОСОБА_7 мешкає разом з батьком та батьками позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами справи». Дана обставина не підлягає доведенню.

Вказав, що з березня 2020 року по 24.09.2020 року дитина фактично мешкала з батьком, а аліменти стягувались на користь матері, яка не приймала участі в утриманні сина, отже, має повернути гроші позивачу у розмірі 27 539,77 грн. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року у справі № 234/13362/20 «встановлено відсутність доказів надання відповідачкою постійної матеріальної допомоги на утримання дитини за цей період, отже, дана обставина теж не підлягає доведенню.

Оскільки дитина у період з березня 2020 року по 24.09.2020 року проживала з батьком окремо від матері, а суть поняття «аліменти» передбачає їх виключно цільове використання на дитину, то стягнуті за той період аліменти з позивача в розмірі 27 539,77 грн. підлягають стягненню з відповідачки, адже саме позивач утримував дитину з березня 2020 року. При цьому, аліменти з позивача стягувались примусово у виконавчому провадженні № 58092860. Аліменти, які відповідачка отримала та не повернула позивачу, хоч і отримані на підставі рішення суду від 10.09.2012 року, проте підстави для стягнення з позивача аліментів за даним рішенням суду відпали з березня 2020 року, що відповідачка усвідомлювала, отже мала добровільно повернути гроші позивачу. Проте, відповідачка діяла недобросовісно, причина її поведінки була встановлена під час розгляду справи №234/13362/20.

Щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам вказав, що позивач з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів мав постійне місце роботи, про що відповідачка знала. Якщо б вона взяла у 2012 році виконавчий лист, нарахування та стягнення аліментів здійснювалось офіційно через ДВС, отже, не виникло б жодної заборгованості, відповідачка ж звернулася до Краматорського міського суду Донецької області за виконавчим листом тільки 26.12.2018 року, після чого в неї виникла нагода отримати від державного виконавця розрахунок заборгованості та вдруге отримати з позивача аліменти тільки вже примусово. Проте, станом на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів від 13.11.2012 року по справі № 0528/13532/2012 та набуття відповідачкою права на примусове отримання аліментів діяла попередня редакція ст.197 Сімейного кодексу України, відповідно до ч.3 якої « Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти». В позовній заяві будь-які пояснення про причини непред`явлення виконавчого листа відразу після отримання рішення суду відсутні. Таким чином вини ОСОБА_3 у появі заборгованості по аліментам в розрахунку державного виконавця немає. Отже, у відповідача є підстави просити суд звільнити його від сплати заборгованості, яка накопичилась з 10.09.2012 року по 31.12.2018 року у сумі - 66325,55 грн.

Також на думку позивача, однією з обставин, які можуть слугувати додатковою причиною для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, є неналежне виконання відповідачкою своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини за той час, коли дитина мешкала з нею, що було предметом розгляду Краматорським міським судом Донецької області справи № 234/13362/20 про визначення місця проживання дитини.

Просив суд стягнути з відповідачки 27 539, 77 грн.; звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам в сумі 66325,55 грн.; стягнути з відповідачки судові витрати позивача, понесені на сплату судового збору в розмірі двох платежів по 1211,20 грн., правової допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Справа перебувала у провадженні судді Кіблицької (Ісаєвої) Д.А.

Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2024 року за №157 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кіблицької Д.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2024 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 16 вересня прийнято до провадження цивільну справу та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2024 року задоволено клопотання відповідача та витребувано докази по справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням. Заяв та клопотань не надійшло, відзив на зустрічну позовну заяву не подано.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином через підсистему «Електронний суд». Заяв та клопотань не надійшло.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги за основним позовом не визнала з підстав наведених у відзиві та позов та просила суд задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином через підсистему «Електронний суд».

Суд, вислухавши представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позовні вимоги за основним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 листопада 2012 року у справі № 0528/13532/2012 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, позовні вимоги позивача задоволені, стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2012 року та до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання рішення Краматорським міським судом Донецької області 26.12.2018 року видано ОСОБА_2 виконавчий лист та 18.01.2019 року старшим державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Скобою Максимом Геннадійовичем відкрите виконавче провадження № 58092860.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року у справі №234/13362/20, провадження №2/234/1145/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину та припинення стягнення аліментів, позовні вимоги позивача задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Припинено стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2020 року.

Стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення набрало чинності.

09.12.2020 року постановою старшого державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Скоба М.Г. зупинено стягнення з ОСОБА_3 за ухвалою Краматорського міського суду №234/13362/20, провадження №2-з/234/45/20 від 27.11.2020 року.

11.02.2021 року постановою заступника начальника відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко В.О. поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №0528/13532/2012, провадження №6/234/345/18.

11.02.2021 року заступником начальника відділу Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

12.10.2021 року постановою заступника начальника відділу Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко Вадимом Олександровичем поновлено провадження з примусового виконання виконавчого листа №0528/13532/2012, провадження №6/234/345/18.

12.10.2021 року постановою заступника начальника відділу Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Василенко Вадимом Олександровичем закрито виконавче провадження №58092860.

Відповідно до листа Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.01.2025 року за №19.12 -2660/11 можливість надати копію матеріалів виконавчого провадження в паперовому вигляді відсутня.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів щодо ОСОБА_3 по аліментам на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійсненого державним виконавцем Краматорського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Василенко В.О., ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 10.09.2012 по 31.12.2018 року у розмірі 66325 грн. 55 коп.

Положеннями ст. 55 Конституції України, 16 Цивільного кодексу України, ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, встановлюють, що кожна особа має право в порядку, встановленому чинним законодавством України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, та лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів особи якій присуджено аліменти, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання особи з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Щодо заявлених позовних вимог позивача за основним позовом про стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 66325,55 грн. та позовних вимог позивача за зустрічним позовом в частині звільнення від сплати заборгованості по аліментам на суму 66325,55 грн., то суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 лише 26.12.2018 року отримала виконавчий лист по справі № 0528/13532/2012 та звернулася до Краматорського ВДВС із виконавчим листом. З 01.01.2019 року почалося стягнення аліментів за рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01.11.2012 року по справі № 0528/13532/2012. Одночасно державним виконавцем почалося стягнення з відповідача заборгованості по аліментам, так із розрахунку вбачається стягнення 50 % заробітної плати. З 01.08.2019 року стягнення заборгованості по аліментам припинилося, державний виконавець стягував лише 25% заробітної плати, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_3 (а.с.13-16).

Згідно пункту 7 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відповідно до частини 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Верховний Суд у Постанові від 12.04.2022 року (справа № 381/1553/19-ц, провадження № 61-9238св21) сформував правовий висновок щодо підстав для відмови у стягненні заборгованості з аліментів, у разі, якщо цьому сприяла бездіяльність державного виконавця.

Судом встановлено, що 12.10.2021 року державним виконавцем була ухвалена постанова про закінчення виконавчого провадження, стягнення аліментів припинилося на підставі рішення суду по справі № 234/13362/20, проте щодо стягнення заборгованості не було продовжено в загальному порядку, з чого вбачається бездіяльність державного виконавця, а не ОСОБА_3 .

В судовому засіданні безспірно встановлено, що не з вини ОСОБА_3 виникла заборгованість зі сплати аліментів за період з 10.09.2012 по 31.12.2018 року. Так ОСОБА_2 тривалий час не подавався виконавчий лист на виконання, державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження на підставі рішення суду по справі № 234/13362/20, стягнення заборгованості не було продовжено в загальному порядку, крім того з 01.08.2019 року стягнення заборгованості по аліментам державним виконавцем було припинено та стягувалися лише 25% заробітної плати, а також неповнолітній весь час проживав з батьком, а тому вимоги щодо звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості в розмірі 66325,55 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в частині звільнення його від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина оскільки вони є обґрунтованим та підтверджується належними доказами по справі та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за основним позовом ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по аліментам в сумі 66325,55 грн.

Щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_2 за основним позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 66325 грн. 55 коп., то суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», надає роз`яснення проте, що за ст. 196 СК України настає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) лише при наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою, неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

За встановлених судом обставин, оскільки судом задоволені позовні вимоги позивача за зустрічним позовом про звільнення від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, оскільки відповідачем доведено відсутність вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за основним позовом в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 66325,55 грн.

Щодо заявлених позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 27538,77 грн.

В судовому засіданні встановлено, що в рішенні Краматорського міського суду Донецької області від 30 серпня 2021 року у справі №234/13362/20, провадження №2/234/1145/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на дитину та припинення стягнення аліментів, «встановлено, що з березня 2020 року та на час розгляду справи у суді малолітній ОСОБА_7 мешкає разом з батьком та батьками позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами та підтверджено матеріалами справи».

Також судом встановлено, «що в матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем постійної матеріальної допомоги на утримання дитини».

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини встановленні судом у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у й беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законодавством.

Отже при розгляді справи №234/13362/20, провадження №2/234/1145/21 встановлено, що з березня 2020 року по 24.09.2020 року дитина фактично мешкала з батьком, однак аліменти у примусовому порядку стягувалися із ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 58092860 на користь матері, яка не приймала участі в утриманні сина та відповідно перераховано 27 539,77 грн.

Оскільки Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2021 року у справі № 234/13362/20 «встановлено відсутність доказів надання відповідачкою постійної матеріальної допомоги на утримання дитини за цей період, а згідно ст.179 Сімейного Кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином, оскільки дитина у період з березня 2020 року по 24.09.2020 року проживала з батьком окремо від матері, а суть поняття «аліменти» передбачає їх виключно цільове використання на дитину, то стягнуті за той період аліменти з позивача в розмірі 27 539,77 грн. підлягають стягненню з відповідачки, оскільки саме позивач утримував дитину з березня 2020 року.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи із вищевикладеного, приймаючи до уваги, що викладені докази не викликають у суду жодних сумнівів щодо їх належності, допустимості, об`єктивності та достатності для вирішення справи по суті, враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом надано належні та допустимі докази по справі, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача за зустрічним позовом та не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за основним позовом.

Позивачем за зустрічним позовом заявлені вимоги про стягнення на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.00 коп.

Відповідно до ст. ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Адвокат Снєжко А.Г. здійснювала представництво інтересів позивача ОСОБА_3 на підставі Договору про надання правничої допомоги від 09.01.2024.

Згідно з додатком до Договору від 09.01.2024 за №1 про надання правової допомоги сторони погодили виплату авансової суми гонорару (винагороди) за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в Договорі, а саме, за представництво інтересів Клієнта у справі №234/201/22 в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська у розмірі 10000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 14.01.2024 року ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_1 за послуги адвоката 10000,00 грн.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

За наведених обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Оскільки позивачка ОСОБА_2 при подачі позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позові їй відмолено то судові витрати відносяться за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа: Краматорський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, місце знаходження: 08148, Київська область, Бучанський район, Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, 105/6, а/с12, ), про звільнення від сплати заборгованості по аліментам задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів за період з 10.09.2012 по 31.12.2018 року в розмірі 66325,55 грн., призначених рішенням Краматорського міського суду Донецької області 01 листопада 2012 року (справа № 0528/13532/2012), які нараховувались у розмірі 1/4 частки з усіх видів (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачені аліменти в розмірі 27 539, 77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по справі, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Судові витрати за основним позовом віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар