провадження № 22-ц/824/5665/2025
головуючий у суді І інстанції Українець В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металіст» та ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металіст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСББ «Металіст» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилалось на те, що ОСББ «Металіст» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Діючим установчим документом об`єднання є Статут ОСББ «Металіст», затверджений Протоколом № 2 від 12 лютого 2019 року Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2002 року.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За час користування житлово-комунальними послугами у зв`язку з їх несплатою у повному обсязі у відповідача період з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 11 449 гривень 46 копійок. У 2023 році відповідач погасила вказаний боргу на суму 784 гривні. Таким чином, залишок боргу становить 10 665 гривень 37 копійок.

У зазначений період загальними зборами ОСББ «Металіст» на підставі прийнятого кошторису витрат щорічно затверджувався внесок на утримання будинку та прибудинкової території.

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 05 лютого 2020 року затверджений розмір внеску у сумі 08 гривень 06 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 28 січня 2021 року затверджений розмір внеску у сумі 10 гривень 50 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 26 січня 2022 року затверджений розмір внеску у сумі 11 гривень 46 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСББ «Металіст» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 10 665 гривень 37 копійок.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року позов ОСББ «Металіст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Металіст» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5 420 гривень 75 копійок та судовий збір у сумі 2 684 гривні.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСББ «Металіст» - Дерев`янчук В.А. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що застосовуючи до вимог позивача заявлений відповідачем строк позовної давності, суд не врахував, що відповідний період стягнення заборгованості - з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року припадав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19.

Звертає увагу, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину (пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону N 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року).

Вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, і для цього навіть не потрібно було вирішувати питання поважності пропуску такого строку, адже запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених статтею 257 ЦК України.

Також не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в кінці сторінки 2 та на початку сторінки 3 позову ОСББ «Металіст» зазначає наступне: «За час користування житлово-комунальними послугами, у зв`язку із їх несплатою у повному обсязі, у відповідачки за період з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 11 449,46 грн, у 2023 році відповідачка частково погасила вказаний борг на суму 784 грн. Таким чином залишок боргу становить 10 665,37 грн. В означений період загальними зборами Об`єднання на підставі прийнятого кошторису витрат щорічно затверджувався внесок на утримання будинку та прибудинкової території:...».Отже утримання будинку, утримання служби консьєржів та утримання прибудинкової території згідно відомостей наявних у позовній заяві від 20 листопада 2023 року відбувається за рахунок внесків членів ОСББ та ці внески не здійснюються як оплата за житлово-комунальні послуги.

Зазначає, що витрати на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання не включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги згідно з частиною третьою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказує, що в додатку № 6 до позову - Довідці про розрахунки по платежам між ОСББ «Металіст» і співвласником ОСОБА_1 розрахунок розміру/суми позовних вимоги про стягнення житлово- комунальних послуг, здійснено шляхом обрахунку, не тільки тих сум, що відносяться до категорії житлово-комунальних послуг, а представником позивача розрахунок розміру позовних вимог здійснено з урахуванням внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо. Тобто відповідач стверджує, що внески на утримання будинку, утримання служби консьєржів та утримання гаражних боксів, паркінг, не відносяться до категорії житлово-комунальних послуг та не можуть бути стягнуті як житлово-комунальні послуги.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово, ще з 2018 року зверталась до ОСББ «Металіст» зокрема і з листом від 24 листопада 2020 року з додатками - копіями рахунків за жовтень, листопад, грудень 2018 року, у якому наполягала на проведенні звірки взаєморозрахунків та вказувала/доводила, що ОСББ «Металіст» не було враховано здійснені нею оплати по рахункам за жовтень та листопад 2018 року в загальному балансі у розмірі 3 700 грн.

ОСОБА_1 надаються докази того, що аванс/передоплата ОСОБА_1 за внески та житлово-комунальні послуги станом на 31 грудня 2020 року становила 2 798,17 грн, що не вказано (не враховано) у Довідці, залученій до матеріалів даної справи як доказ існування підстав для задоволення позовних вимог.

Вказує, що про існуючу заборгованість відповідача за 2020 рік мали б бути наявні відомості у звіті правління ОСББ «Металіст» за 2020 рік та у звітах за всі наступні за ним роки, якщо б такі борги б існували, але долученими до даної справи документами існування таких боргів не доведено.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5 420 гривень 75 копійок, суд першої інстанції виходив із того, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми, однак суд вважав за необхідне застосувати строк позовної давності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Металіст» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою 20 листопада 2023 року, проте просило стягнути заборгованість з відповідача за період 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року, тобто без урахування трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись із такими висновками суду першої інстанції у з огляду на наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСББ «Металіст» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Діючим установчим документом об`єднання є Статут ОСББ «Металіст», затверджений Протоколом № 2 від 12 лютого 2019 року Загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 квітня 2002 року.

З позову вбачається та не заперечується відповідачем у відзиві факт того, що остання споживає житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_3 .

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 05 лютого 2020 року затверджений розмір внеску у сумі 08 гривень 06 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 28 січня 2021 року затверджений розмір внеску у сумі 10 гривень 50 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Металіст» від 26 січня 2022 року затверджений розмір внеску у сумі 11 гривень 46 копійок за 1 кв.м площі квартири.

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та просив суд стягнути з останньої залишок боргу у сумі 10 665 гривень 37 копійок за період з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Позивач посилався на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, проте відповідач належним чином не виконує зобов`язання по оплаті таких послуг, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивачем було вчинено дії на користь відповідача - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачем таких послуг.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується надання позивачем комунальних послуг відповідачу як власнику квартири і фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Згідно зі ст. 15 цього закону співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказано на те, що утримання будинку, утримання служби консьєржів та утримання прибудинкової території згідно відомостей наявних у позовній заяві від 20 листопада 2023 року відбувається за рахунок внесків членів ОСББ та ці внески не здійснюються як оплата за житлово-комунальні послуги.

Зазначає, що витрати на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо-будинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання не включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги згідно з частиною третьою статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказує, що в додатку № 6 до позову - Довідці про розрахунки по платежам між ОСББ «Металіст» і співвласником ОСОБА_1 розрахунок розміру/суми позовних вимоги про стягнення житлово- комунальних послуг, здійснено шляхом обрахунку, не тільки тих сум, що відносяться до категорії житлово-комунальних послуг, а представником позивача розрахунок розміру позовних вимог здійснено з урахуванням внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо. Тобто відповідач стверджує, що внески на утримання будинку, утримання служби консьєржів та утримання гаражних боксів, паркінг, не відносяться до категорії житлово-комунальних послуг та не можуть бути стягнуті як житлово-комунальні послуги.

Такі доводи є помилковими, оскільки Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2189-VIII).

Згідно з положеннями статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать як житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, так і комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

До позову позивачем були надані докази наявності повноважень щодо визначення кошторису витрат та внесків ОСББ «Металіст» (а саме статут), надані докази затвердження кошторису витрат та внесків (відповідні протоколи), надано розрахунок заборгованості, який не спростовано стороною відповідача.

Основні доводи проти наведеного розрахунку зводяться до непроведення на її вимоги акта звірки розрахунків, неврахування здійснення авансових платежів та неврахування здійснення нею платежів.

Колегія апеляційного суду перевіривши наведені доводи не може визнати їх такими, що є підставою для скасування оскаржуваного відповідачкою рішення суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Так, у доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує, що неодноразово, ще з 2018 року зверталась до ОСББ «Металіст» зокрема і з листом від 24 листопада 2020 року з додатками - копіями рахунків за жовтень, листопад, грудень 2018 року, у якому наполягала на проведенні звірки взаєморозрахунків та вказувала/доводила, що ОСББ «Металіст» не було враховано здійснені нею оплати по рахункам за жовтень та листопад 2018 року в загальному балансі у розмірі 3 700 грн.

Вказує, що про існуючу заборгованість відповідача за 2020 рік мали б бути наявні відомості у звіті правління ОСББ «Металіст» за 2020 рік та у звітах за всі наступні за ним роки, якщо б такі борги б існували, але долученими до даної справи документами існування таких боргів не доведено.

В той же час, такі доводи не можуть бути враховані судом, оскільки стосуються заборгованості та сплати заборгованості відповідачкою за період жовтень та листопад 2018 року, що не охоплюється позовними вимогами, зокрема періодом, за який позивач просить стягнути заборгованість.

Доводи апеляційної скарги, що аванс/передоплата ОСОБА_1 за внески та житлово-комунальні послуги станом на 31 грудня 2020 року становила 2 798,17 грн, що не вказано (не враховано) у Довідці залученій до матеріалів даної справи як доказ існування підстав для задоволення позовних вимог колегія апеляційного суду також не може врахувати, оскільки предметом вимог позову не є стягнення заборгованості за отримані послуги опалення, щодо яких були авансовані суми.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність у звіті правління ОСББ «Металіст» за 2020 рік та у звітах за наступні роки інформації про наявність боргів відповідачки не спростовують відсутність заборгованості, яка підтверджена позивачем у позові належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача.

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року, що становить 10 665 гривень 37 копійок.

На підтвердження своїх доводів надав суду довідку про розрахунки по платежам між ОСББ «Металіст» та ОСОБА_1 , підписану бухгалтером та головою Правління об`єднання та скріплену печаткою ОСББ «Металіст».

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд першої інстанції правильно вважав, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми.

В той же час, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги позивача про те, що судом помилково було застосовано наслідки спливу позовної давності до вимог за період з 28 травня 2020 року по 20 листопада 2020 року, оскільки судом першої інстанції не було враховано пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону N 540-ІХ, який набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Карантин на території України скасований з 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651, тому позивач, звернувшись до суду 20 листопада 2023 року для стягнення заборгованості з відповідача за період з 28 травня 2020 року по 31 грудня 2022 року, дотримався строків давності, які продовжувалися відповідно до Закону № 540-ІХ.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22), у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 206/3045/23 (провадження № 61-3852св24), запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначенихстаттею 257 ЦК України. Вирішувати питання поважності пропуску такого строку непотрібно.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини та норми права, що регулюють спірні правовідносини, однак неправильно застосовано правила застосування наслідків пропуску строку позовної давності, рішення суду слід змінити та стягнути заборгованість у повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Металіст» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у заявленому розмірі 10 665,37 грн.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду із позовом, позивачем було правильно сплачено судовий збір у розмірі 2 684 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 5). Також при зверненні до суду із апеляційною скаргою, позивачем було правильно сплачено судовий збір у розмірі 4 026 грн (а.с. 142).

Таким чином, з урахуванням задоволених позовних вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 710 грн за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металіст» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Металіст» () заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10 665 (десять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн 37 коп. та судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба