Провадження № 22-ц/801/837/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 рокуСправа № 127/38592/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Лариси Сергіївни адвоката Сопруна В. В. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Дернової В. В. від 25 лютого 2025 року про відмову у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Лариси Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Акціонерний комерційний банк «Мрія» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зняття заборони з нерухомого майна, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження,

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, за яким просила зняти заборону відчуження нерухомого майна і виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності, підстава обтяження: іпотечний договір № 3461 від 27 вересня 2005 року, реєстраційний номер обтяження 2431854, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л. С.

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

17 лютого 2025 року представник приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_2 адвокат Сопрун В. В. подав до суду заяву про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просив стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л. С. понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 к.

Обґрунтовуючи заяву адвокат Сопрун В. В. з посиланням на частину п`яту статті 142 ЦПК України зазначав, що відповідачка у справі понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 к., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 654/38 від 12 грудня 2024 року, детальним описом робіт (наданих послуг) від 17 лютого 2025 року, актом передачі-прийняття наданих послуг (виконаних робіт) від 17 лютого 2025 року та платіжною інструкцією № 38 від 17 лютого 2025 року. Вказував, що дії позивачки є недобросовісними та необґрунтованими у зв`язку з поданням завідомо безпідставної позовної заяви та відсутності мети поновлення цивільних прав у межах цього судового процесу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд виходив із того, що позов ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України у зв`язку із поданням до початку розгляду справи по суті (у підготовчому засіданні) заяви про залишення позову без розгляду, що є диспозитивним правом позивачки та не містить ознак необґрунтованих, неправильних дій або зловживання процесуальними правами.

В апеляційній скарзі представник приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л. С. адвокат Сопрун В. В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на ті ж обставини, що і в заяві про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, за яким просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами (постанова Верховного Суду від 26 липня 2024 року у справі № 736/1209/20).

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, вказав, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями. 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме собою звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Оскільки підстав для визнання дій ОСОБА_1 необґрунтованими суд першої інстанції не встановив, тому що звернення позивачки до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, а тому вони не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачкою витрати на правову допомогу.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, норми процесуального права судом застосовані правильно, а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 383 ЦПК України апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Лариси Сергіївни адвоката Сопруна В. В. залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 03 квітня 2025 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук