Провадження № 2/522/75/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду 20.06.2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 16.10.2018 року став власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування. Позивач в цей же день 16.10.2018 року вселився до спірної квартири, але в зв`язку з тяжкою хворобою батька був вимушений переїхати з квартири. На початку 2019 року здійснивши спробу потрапити до даної квартири Позивач не зміг у неї потратити, оскільки ОСОБА_2 змінила замки. Тобто чинить перешкоди позивачу у користуванні майном.. 19.01.2022 року Позивач був змушений звернутися до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року у справі № 522/1378/22 позов задоволено частково. Постановою Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року скасовано, та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Апеляційний суд встановив що заявницею ОСОБА_2 доведено перехід права власності на спірну квартиру 19.04.2012 року в цілому від неї до ОСОБА_3 .

Матеріали отримано суддею 21.06.2023 року.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 26.06.2023 року.

Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 27.06.2023 року.

Ухвалою суду від 28.06.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засіданні на 24.07.2023 року.

До суду 19.07.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

До суду 19.07.2023 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим по м. Одесі та Одеській області не значиться.

У підготовчому засіданні 24.07.2023 року були присутні ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Боднар М.О., зазначили, що стало відомо, що є рішення суду від 12.03.2020 року про визнання ОСОБА_3 померлим, тому просили суд витребувати з архіву суду справу № 522/21898/19 та направити запит до нотаріальної контори.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 18.09.2023 року, та у випадку підтвердження відомостей з ЄДРСР щодо визнання ОСОБА_3 померлим, витребувати цивільну справу для огляду.

З 31.07.2023 року по 25.08.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці.

У підготовчому засіданні 18.09.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О. зазначив, що їм стало відомо, що на підставі рішення суду від 12.03.2020 року по справі № 522/21898/19 ОСОБА_3 (відповідач) оголошено померлим, тому вважає за доцільне зробити запити до РАЦС щодо відомостей про його смерть та до державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , для встановлення правонаступників, про що підготує клопотання.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 23.10.2023 року, у зв`язку з неявкою у підготовче засідання відповідачів та з метою надання часу представнику позивача подати до суду відповідне клопотання.

19.09.2023 року представник позивача на електронну адресу суду надав клопотання, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса ОМНО Титаренко О.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи після оголошення померлим ОСОБА_3 .

У підготовче засідання 23.10.2023 року з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О., просив витребувати копію спадкової справи.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 27.11.2023 року, у зв`язку з неявкою відповідачів та з метою витребування копії спадкової справи відносно ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 23.10.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Титаренко Ольги Сергіївни належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо оголошеного померлим на підставі рішення суду від 12.03.2020 року (справа № 522/21898/19) ОСОБА_3 .

24.11.2023 року на виконання ухвали суду від 23.10.2023 року приватним нотаріусом ОМНО Титаренко О.С. на адресу суду було надано копію закритої спадкової справи № 54/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

У підготовче засідання 27.11.2023 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 22.01.2024 року.

У підготовче засідання 22.01.2024 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_3 адвокат Герус О.С. через систему Електронний суд надала заяву, в якій просила залучити ОСОБА_3 у якості правонаступника померлого ОСОБА_3 . Розгляд справи відкладено на 26.02.2024 року.

Ухвалою суду від 22.01.2024 року заяву представника ОСОБА_3 адвоката Герус О.О. про залучення у справі правонаступника задоволено. Здійснено заміну сторони відповідача у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі № 522/12203/23, шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов`язків відповідача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на правонаступника ОСОБА_3 .

Через оголошення у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги, розгляд справи призначений на 26.02.2024 року було відкладено на 22.04.2024 року.

До суду 22.04.2024 року від представника ОСОБА_3 -адвокат Герус О.О. надійшли клопотання про долучення доказів, згідно якого просили долучити до матеріалів справи постанову приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу про відмову у вчинені нотаріальних дій від 20.02.2024 року та витребувати з КР «БТІ» ОМР копію реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 6711480 від 04.05.2012 року).

У підготовче засідання 22.04.2024 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 адвоката Боднар М.О. надійшла заява, згідно якої просили розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, не заперечували проти клопотання про витребування. Від представника ОСОБА_3 -адвокат Герус О.О. надійшла заява, згідно якої просила розглянути клопотання про витребування за відсутності сторони відповідача.

Відповідачка ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи відкладено на 27.05.2024 року.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Герус О.О. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 6711480 від 04.05.2012 року).

У підготовче засідання 27.05.2024 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 01.07.2024 року.

У підготовче засідання 01.07.2024 року з`явилася представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О., просила відкласти розгляд справи у зв`язку з відсутністю відповіді з КП «БТІ» ОМР. Інші учасники справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Протокольною ухвалою суд відклав розгляд справи на 26.08.2024 року у зв`язку з неотриманням відповіді на ухвалу суду з КП «БТІ» ОМР та неявкою інших учасників справи.

До суду 26.08.2024 року від КП «БТІ» ОМР надійшли копії матеріалів інвентаризаційно-реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

28.06.2024 року через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_3 - адвокатом Герус О.О. подано клопотання про зупинення провадження у справі.

У підготовче засідання 26.08.2024 року з`явилася представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О., позов не визнала, відзив не надавала, просила задовольнити подане клопотання про зупинення провадження.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про зупинення провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 26.08.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10.10.2024 року.

У судове засідання 10.10.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 26.11.2024 року.

У судове засідання 26.11.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 22.01.2025 року.

У судове засідання 22.01.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О., представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О. Відповідачка ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила.

Представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О. пояснив, що ОСОБА_1 є співвласником частини квартири з 16.10.2018 року та був вселений туди та мешкав деякий час, однак його батько захворів і в 2019 році він повернувся, але його не впустила ОСОБА_2 . Позивач звернувся до суду та 14.07.2022 року було заочне рішення суду, яким було задоволено позов та яке було скасовано апеляційним судом. а тому було також й повторне звернення до суду. Цей продаж було скасовано рішенням суду та її колишній чоловік передав свою частку позивачу, а власником іншої частки є ОСОБА_3 , який помер, правонаступником якого є його син- ОСОБА_3 . На сьогоднішній день там живе ОСОБА_2 та перешкоджає у доступі до квартири. Позивач звертався до поліції. Просив позов задовольнити та усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Також зазначив, що ОСОБА_3 -правонаступник, не перешкоджає позивачу та не мешкає там.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О. частково заперечувала проти позову у частині вимог до ОСОБА_3 , оскільки він не знав про цю власність, він там не проживає та не чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою.

Оголошено перерву до 20.03.2025 року.

У судове засідання 20.03.2025 року з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О., представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О. Відповідачка ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила.

Представник ОСОБА_1 адвокат Боднар М.О. просив усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою, частини власника якої він є, оскільки ОСОБА_2 фактично чинить перешкоди. ОСОБА_3 там не живе та не чинить перешкоди позивачу, але був договір між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3 . У квартирі ніхто не зареєстрований. однак фактично там мешкає ОСОБА_2 , якій також належить частина квартири.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Герус О.О. позов не визнала, оскільки відповідач там не зареєстрований, не є власником даної квартири, взагалі не знав про цю квартиру і не чинить ніяких перешкод будь-кому. Відповідач отримав спадок після смерті батька та у спадковій справі відсутня інформація щодо належності даної квартири його батькові.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши учасників справи, приходить до наступного висновку.

За ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Судом з наданих позивачем матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 від ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 16.10.2018 року прийняв в дарунок частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 71,1 кв. м., загальною площею 104,2 кв. м. (а.с. 12-13 т. 1).

Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 141424017 від 16.10.2018 року (а.с. 14 т. 1) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322755558 від 14.02.2023 року. (а.с. 18-22 т. 1)

Квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_4 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року (справа № 2-814/11) про розподіл спільного майна подружжя, що набрало законної сили 22.09.2011 року. (а.с. 23-24 т. 1)

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 322755558 від 14.02.2023 року слідує, що інша частина в розмірі вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 31.03.2011р. справа №2-814/11 (а.с. 18-22 т. 1)

14.07.2022 року Приморський районний суд м. Одеси по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування житлом шляхом надання вільного доступу до майна заочним рішенням ухвалив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 . (справа № 522/1378/22) 17.01.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 апеляційним судом задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14.07.2022 року скасовано, та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З постанови Одеського апеляційного суду від 17.01.2023 року по справі № 522/1378/22 судом вбачається наступне.

З постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі №815/181/16 вбачається, що ОСОБА_2 набула права власності на 549/1000 частин спірної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі продажу від 20 березня 1996 року, згідно з яким вона придбала на підставі договору купівлі-продажу цю частину квартири у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які, у свою чергу були її власникам на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 04 березня 1996 року, зареєстрованого в ОМБТІ.

Згідно з витягом № 33784103 КП "ОМБТІ та РОН" ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 549/1000 частин квартири 10 квітня 2012 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 24 жовтня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 21 грудня 2005 року.

Власником 451/1000 частин квартири на підставі договору купівлі продажу від 17 лютого 1996 року був ОСОБА_4 , який придбав її на підставі договору купівлі-продажу у ОСОБА_7 , яка, в свою чергу, була власником цієї частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації держаного житлового фонду Приморського району 16 листопада 1995 року, зареєстрованого в ОМБТІ.

31 березня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 прийняте рішення, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 вересня 2011 року залишено без змін, про визнання квартири АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнано право власності за кожним на частину зазначеної квартири.

Між тим, ОСОБА_2 після прийняття Приморським районним судом м. Одеси по справі №2-814/11 рішення від 31 березня 2011 року про визнання права власності на частину на квартиру АДРЕСА_1 , звернулась до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 451/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 від 17 лютого 1996 року, згідно з яким вказану частину квартири придбав ОСОБА_4 , та рішенням Приморського районного суду від 09 вересня 2011 року позов задоволений, у якості покупця у ОСОБА_7 по договору купівлі-продажу від 17 лютого 1996 року 451/1000 частин квартири визнано ОСОБА_2

09 грудня 2011 року Приморським районним судом м. Одеси по вказаній справі ухвалено додаткове заочне рішення та визнано за ОСОБА_2 право власності на 451/1000 частин квартири під АДРЕСА_1 .

30 березня 2012 року згідно з Витягом про державну реєстрацію прав КП "ОМБТІ та РОН" №33672560 ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 451/1000 частин квартири, тобто відбулася згідно реєстраційних дій зміна власника щодо права власності на 451/1000 частин квартири, а саме ОСОБА_4 на ОСОБА_2 , на підставі рішення суду від 09 грудня 2011 року.

Таким чином, станом на 12 квітня 2012 року згідно з витягом №33820672 КП "ОМБТІ та РОН" за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

19 квітня 2012 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 , яка виступала власником 451/1000 частки вищезазначеної квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2011 року по справі №2/1522/87/11 та 549/1000 частки квартири на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 12 березня 1996 року.(а.с.27-т2).

ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності на квартиру згідно Витягу про державну реєстрацію прав КП "ОМБТІ та РОН" №34020447 04 травня 2012 року, реєстраційний № 6711480, номер запису: 683 в книзі 768пр-99.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Рубан М.О. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер: 1665828 від 15.04.2013, на підставі якого була здійснена реєстрація прав на нерухоме майно на 1/2 квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

Постановою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №815/181/16 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року скасовано, провадження у справі № 815/181/16 закрите, зроблено висновок, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме - про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин та зумовлений незгодою позивача з рішенням про державну реєстрацію права на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 .

У рішенні Апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2016 року у справі № 522/2168/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, яким відмовлено у задоволенні позову, зокрема, встановлено, що з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна № 29566545 від 17.11.2014 року вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . 06.04.2013 року, тобто після реєстрації право власності на цю квартиру за ОСОБА_3 .

Крім того, рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2014 року (номер провадження 22ц-785/14) рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , з тих підстав, що спірна квартира відповідно договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , належить останньому, і ОСОБА_2 не є її співвласником.

Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про те, що за ОСОБА_4 , який відчужив частки спірної квартири ОСОБА_1 16.10.2018 року, право приватної спільної часткової власності на частини квартири АДРЕСА_1 06.04.2013 було зареєстровано вже після реєстрації права власності на цю квартиру в цілому за ОСОБА_3 .

Таким чином на час розгляду даної справи власниками спірної квартири по частини є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо позовної вимоги до ОСОБА_2 .

Згідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.ст. 317, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно правової позиції ВСУ, викладену у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що протягом певного часу, позивач після вселення до квартири не проживав в ній та переїхав в інше помешкання, через хворобу батьку, який потребував постійного стороннього догляду. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 здійснюються перешкоди в користуванні майном, а саме вказаної квартири. ОСОБА_2 змінила замки в квартирі, чим унеможливлюється потрапляння позивача до квартири. На прохання позивача зустрітись та вирішити питання, ухиляється, посилаючись на різні обставини. ОСОБА_2 є власником іншої частки квартири, яка належить на праві приватної власності також і позивачу. Між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем квартирою, вона перешкоджає позивачу користуватися належною йому власністю, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, а саме вселення до квартири.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав копії звернень та відповідей правоохоронних органів з цього приводу.

Так з відповіді начальника Приморського ВП в м. Одесі Коцар О. від 26.08.2020 року № 10925 слідує, що при наявності необхідних правовстановлюючих документів він може користуватись частиною квартири по АДРЕСА_2 , в разі виникнення спірних питань їх необхідно вирішувати в судовому порядку (а.с. 35).

Також позивачем надано пояснення від 14.08.2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2020 року та заяву до начальника ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 10.06.2021 року. (а.с. 32-34, 36-39 т. 1)

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, з урахуванням чого вважає позов в частині позовних вимог до ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги до ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи суду стало відомо, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25.09.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2021 року вбачається, що спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є ОСОБА_3 .

Вказаний факт підтверджується матеріалами спадкової справи № 54/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 (а.с. 116-170 т. 1).

Ухвалою суду від 22.01.2024 року здійснено заміну сторони відповідача у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі № 522/12203/23, шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов`язків відповідача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на правонаступника ОСОБА_3 . Проте до складу спадщину не увійшла спірна квартири, та право власності за померлим не зареєстровано згідно чинного законодавства.

Таким чином судом встановлено, що правонаступник відповідач ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, не зареєстрований у ній, не проживає за даною адресою, не чинить будь-яких перешкод у користування квартирою позивачу, а тому є неналежним відповідачем.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Тобто в частині позовних вимог до ОСОБА_3 суд відмовляє.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх частково обґрунтованими і доведеними.

Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн., а тому, враховуючи задоволення позовних вимог у частині позовних вимог до ОСОБА_2 , судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 355, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 15, 76, 77, 79-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) у користуванні квартирою шляхом надання вільного доступу до неї.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 31.03.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.