Справа № 34-0201/25 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22вк/811/1/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Ніткевича А.В.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представника заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду заяву ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року в складі третейського судді Дяківа В.Б. по справі № 34-0201/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів від 16 січня 2024 року, -

встановив:

05.03.2025 до Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року в складі третейського судді Дяківа В.Б. по справі № 34-0201/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів від 16 січня 2024 року.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Корпорації "ІНВЕРІТА" від 04 лютого 2025 року задоволено позов ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики грошових коштів від 16 січня 2024 року у розмірі 1000000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 третейський збір в сумі 2910 грн. 00 коп.

Зазначає, що рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації "ІНВЕРІТА" від 04 лютого 2025 року підлягає негайному виконанню, оскільки строк виконання такого у рішенні не встановлений, при цьому, на час подання заяви таке не виконано, рішення не оскаржувалося та не скасоване.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що 16 січня 2024 року між фізичною особою ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики грошових коштів в сумі 1 000 000,00 грн., що підтверджується розпискою позичальника у письмовій формі, договір безпроцентний.

Згідно із п. 4 цього договору позичальник зобов?язується повернути суму позики до 01.12.2024.

Пунктами 7-8 договору передбачено відповідальність позичальника за порушення терміну повернення грошових коштів та у разі прострочення повернення позики.

Відповідно до п. 9 договору у випадку порушення позичальником своїх обов`язків за договором, позикодавець має право вручити позичальнику письмову претензію-вимогу про усунення порушення, а позичальник зобов`язаний усунути порушення протягом терміну вказаного у вимозі. У протилежному випадку, позикодавець має безумовне право звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА».

05.12.2024 ОСОБА_3 скерувала на ім`я відповідача, як позичальника, претензію-вимогу про повернення грошових коштів та попередила про можливість звернення до Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕСТА» за захистом своїх прав та інтересів.

Третейський суд встановив, що матеріали третейської справи містять докази надання позивачкою відповідачу позики у розмірі 1000 000,00 грн., однак докази повернення такої суми, відсутні.

Встановивши факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, третейський суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_3 про стягнення з відповідача грошової позики у розмірі 1000 000,00 грн. згідно договору від 16.01.2024, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому, врахувавши введений на території України воєнний стан та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд відмовив у стягнення пені, штрафу та 3 % річних.

Крім цього, суд стягнув з відповідача третейський збір.

Звертаючись до суду із даною заявою, як на підставу для її задоволення, ОСОБА_3 покликається на те, що оскільки в рішенні Постійно діючого третейського суду при Корпорації "ІНВЕРІТА" від 04 лютого 2025 року по справі № 34-0201/25 не встановлений строк його виконання, відповідно до ст. 55 Закону України «Про третейські суди» дане рішення підлягає до негайного виконання, станом на день подання заяви про видачу виконавчого листа, рішення третейського суду відповідачем не виконано.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

За змістом ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

В свою чергу, провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 4 розділу IX ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 485 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 486 цього Кодексу.

Статтею 486 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу виконавчого листа рішення третейського суду скасовано судом; 2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого листа, а причини його пропуску не визнані судом поважними; 4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 5) третейська угода визнана недійсною; 6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу суду відповідну справу; 9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні підстави для відмови у видачі виконавчого листа наведені у ст. 56 Закону України «Про третейські суди».

При цьому, суд не перевіряє законності і обґрунтованості рішення третейського суду по суті, оскільки до предмета доказування включаються лише обставини, які підтверджують наявність підстав для відмови у видачі виконавчого документа.

Судом встановлено, що обставин, які відповідно до ст. 486 ЦПК України чи ЗУ «Про третейські суди» слугували б підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 04 лютого 2025 року по справі № 34-0201/25, відсутні.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів про виконання зобов`язаною стороною рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року, добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні, як це визначено у ст. 55 Закону України «Про третейські суди».

На день розгляду заяви рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року не скасоване, справа підвідомча третейському суду.

Заява подана в межах строків для звернення за видачею виконавчого листа.

Третейська угода (третейське застереження) недійсною не визнана, при цьому рішення третейського суду прийнято у спорі, що передбачений п. 9 договору позики від 16.01.2024.

Питання, які б виходили за межі третейської угоди не вирішувалися.

Рішення третейського суду не містить способу захисту прав та охоронюваних інтересів, який не передбачений законом.

Судом також не встановлено невідповідності складу третейського суду вимогам закону.

Крім цього, питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, третейський суд не вирішував.

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню оплачений заявником судовий збір за подання даної заяви до суду в розмірі 650,60 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 141, 259, 263, 483,485, 486, 487 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року в складі третейського судді Дяківа В.Б. по справі № 34-0201/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів від 16 січня 2024 року задовольнити.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «ІНВЕРІТА» від 04 лютого 2025 року по справі № 34-0201/25, яким стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики грошових коштів від 16 січня 2024 року у розмірі 1000000 грн 00 коп. та третейський збір в сумі 2910 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір за подання цієї заяви в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 03 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Ніткевич