Справа № 624/92/25
№ провадження 2/624/130/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Богачової Т.В., з участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кегичівки, Берестинського району, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 3-кімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10 червня 2010 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М., відповідно до якого ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» передає, а ТОВ «Проектування та загальний дизайн» приймає у власність 3-кімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 29 червня 2010 року між Головним управлінням МВС України в Харківській області та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було складено акт № 14 здачі-прийняття житлової площі, відповідно до якого ГУ МВС України в Харківській області приймає згідно з дог.№1 від 25.12.2008 вказану вище 3-кімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . 30.12.2009 ГУ МВС України в Харківській області звернулося до Кегичівської селищної ради з листом, в якому, зокрема, зазначалося, що «ГУ МВС України в Харківській області передає Кегичівській селищній раді 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,2 кв.м. для подальшого включення її до складу службової житлової та надання працівнику Кегичівського РВ ОСОБА_1 згідно рішення жилого-побутової комісії Кегичівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 10.10.2007». 12.08.2010 позивач ОСОБА_1 отримав від Кегичівської селищної ради ордер № 000041 на право зайняття цієї 3-кімнатної квартири. У 2024 році позивач дізнався про те, що юридична особа ТОВ «Проектування та загальний дизайн», яка була власником вказаної вище квартири, 28.07.2017 припинила своє існування без правонаступників. Представником позивача адвокатом Ковток О.В. було направлено адвокатські запити до ГУНП в Харківській області та до Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області щодо того, чи є вказані юридичні особи власниками спірної квартири та чи перебуває вона на їхньому балансовому утриманні. Згідно з отриманими відповідями на адвокатські запити ані ГУНП в Харківській області, ані Кегичівська селищна рада Берестинського району Харківської області не є власниками спірної квартири і вона не перебуває на їхньому балансовому утриманні. За час проживання у спірній квартирі позивач вчасно оплачує всі комунальні послуги, проводить регулярний поточний ремонт приміщення. Наведені вище обставини можуть довести чисельні свідки. Таким чином позивач ОСОБА_1 відкрито, добросовісно та безперервно володіє квартирою та несе тягар її утримання в повному обсязі.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28 січня 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначеного до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом учасників справи, сторонам надано час для подання заяв по суті.

Учасники справи, належним чином повідомлені про розгляд справи, у судове засідання не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі та участі позивача.

Від відповідача надійшла заява, згідно з якою селищна рада при вирішенні спору покладається на розсуд суду, справу просить розглянути без участі їх представника, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на 2-кімнатну квартиру загальною житловою площею 57,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

В порядку ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судове рішення згідно положень статті 263 ЦПК України повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 10 червня 2010 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М., відповідно до якого ТОВ «Компанія з управління активами «Центр фінансових ініціатив» передає, а ТОВ «Проектування та загальний дизайн» приймає у власність 3-кімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно з актом № 14 здачі-прийняття житлової площі, складеного 29 червня 2010 року між Головним управлінням МВС України в Харківській області та ТОВ «Проектування та загальний дизайн» вбачається, що ГУ МВС України в Харківській області приймає згідно з дог. №1 від 25 грудня 2008 року вказану вище 3-кімнатну квартиру загальною площею 46,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копії листа Відділу капітального будівництва ГУ МВС України в Харківській області №20/216 від 30.12.2009 ГУ МВС України в Харківській області передає Кегичівській селищній раді 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 46,2 кв.м для подальшого включення її до складу службової житлової площі та наданню працівнику Кегичівського РВ ГУ МВС України в Харківській області від 10.10.2007.

Відповідно до рішення житлово-побутової комісії Кегичівської селищної ради Харківської області від 26.04.2010 №37 та протоколу №4 від 26.04.2010 ОСОБА_1 вирішено видати службовий ордер працівнику Кегичівського РВ ГУМВС України в Харківській області на квартиру АДРЕСА_4 .

12 серпня 2010 року виконавчим комітетом Кегичівської селищної ради видано ордер № 000041 ОСОБА_1 на право зайняття 3-кімнатної квартири АДРЕСА_7 . Ордер видано на підставі рішення виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 26 квітня 2010 року № 37. Склад сім`ї власник ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 .

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 з 21.05.2012 зареєстрований за вказаною вище адресою.

Згідно відповіді Кегичівської селищної ради Харківської області від 10.12.2024 № 04-09/3807 житлове приміщення (службова квартира), розташована за адресою: АДРЕСА_2 на балансі та у власності Кегичівської селищної ради не перебуває. Відповідно до рішення ВК Кегичівської селищної ради від 26.04.2010 №37 ОСОБА_1 працівнику Кегичівського РВ ГУ МВС України в Харківській області, видано службовий ордер на квартиру АДРЕСА_4 .

Згідно листа Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області № 43аз/119-31/01-2024 від 17.12.2024 вбачається, що житлове приміщення (службова квартира) розташована за адресою: АДРЕСА_6 не перебуває на балансовому утриманні в ГУ НП в Харківській області. Також повідомлено, що ГУ НП в Харківській області не є власником цього житлового приміщення.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Проектування та загальний Дизайн, ТОВ «Проектування та загальний дизайн», код юридичної особи: 31633812, перебуває в статусі: припинено, без правонаступників.

Відповідно до копій довідок Кегичівської селищної ради від 19.11.2024 №10-10/1789/06 та №10-10/1788/06 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_6 . Згідно з рішеннями позачергової IV сесії VII скликання №57 від 18.01.2016 та позачергової LIV сесії VIII скликання №7414 від 18.07.2023 АДРЕСА_8 .

Відповідно до копії довідки Кегичівського КП «Кегичівка-Сервіс плюс» від 19.11.2021 №157, копій розрахункових книг, платіжних інструкцій, ОСОБА_1 є абонентом з надання комунальних послуг по обслуговуванню квартири за адресою АДРЕСА_6 , та сплачує вартість відповідно наданих комунальні послуги.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

Згідно з п. 13 Постанови можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, позивач добросовісно заволодів чужим майном, відкрито, безперервно володіє ним більше ніж 14 років, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на 3-кімнатну квартиру загальною житловою площею 46,2 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач просив залишити судові витрати за ним, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 95, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради Харківської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за набувальною давністю право власності на 3-кімнатну квартиру, загальною площею 46,2 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Шевченкове Кегичівського району Харківської області, громадянин України, паспорт № НОМЕР_2 виданий 26.06.2020, орган, що видав 6341, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_5 , ордер серії АХ №1224624 від 09.12.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 002285 від 14.11.2018, адреса: АДРЕСА_9 .

відповідач: Кегичівська селищна рада Харківської області, місцезнаходження: 64003, Харківська область, Берестинський район, селище Кегичівка, вул. Волошина, буд. 33, .

Суддя Т.В. Богачова