РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1137/24

Провадження №2/568/34/25

03 березня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Бернацького П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на земельний пай. Померла була одинокою, спадкоємців першої-четвертої черги немає. Вона проживала разом з померлої однією сім`єю з 1998р. по день смерті, а тому вважає, що може претендувати на спадщину. Однак при зверненні до нотаріуса, останній відмовив їй у прийнятті заяви, оскільки вона пропустила встановлений шестимісячний термін подачі заяви про прийняття спадщини та немає документального підтвердження, що вона постійно проживала (була зареєстрована у встановленому законом порядку) разом з спадкодавцем на час його смерті. Просить суд встановити факт постійного проживання її разом зі спадкодавцем ОСОБА_1 однією сім`єю не менше п`яти років до дня її смерті та визнати її спадкоємцем п`ятої черги.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково уточнили суду, що померла ОСОБА_2 є тіткою не позивача, і її чоловіка.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що позивач здійснювала догляд за померлою ОСОБА_2 , яка приходилася тіткою її чоловіка. Вони жили по сусідству, а тому позивач постійно допомагала та піклувалася за померлою ОСОБА_2 . Померла була одинока.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.

Судом з пояснень позивача та свідків встановлено, що померла ОСОБА_2 була рідною тіткою чоловіка позивачки.

Із копії сертифікату на право на земельну часту (пай) серії РВ №0108538 вбачається, що ОСОБА_2 за життя отримала право на земельну частку (пай) землі розміром 3,54 га, яка перебуває у колективній власності (а.с. 11).

Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 від 24.04.2024р. та від 27.02.2025р. встановлено, що ОСОБА_1 станом на 20.02.2003р. дату смерті ОСОБА_2 з 1998 року проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом із померлою ОСОБА_2 , здійснювала за нею постійний догляд, допомагала по веденню особистого селянського господарства.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчука В.І. від 05.06.2024р., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини та немає документального підтвердження, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час його смерті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

У зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 застосуванню підлягає Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до вказаного кодексу право на спадкування мають особи, визначені у законі.

Згідно зі ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Крім того, ст. 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом відносено непрацездатних осіб, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні зі спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Стаття 535 ЦК УРСР 1963 року передбачала право на обов`язкову частку у спадщині неповнолітніх або непрацездатних дітей спадкодавця (в тому числі усиновлених), а також непрацездатної дружини, батьків (усиновителів) і утриманців померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З огляду на це позивач ОСОБА_1 , ні до першої, ні до другої черг спадкоємців за законом не відноситься, не має права на обов`язкову частку, а також в справі відсутні докази її непрацездатності та перебування на утриманні померлої, а тому вона не є спадкоємцем за законом, не має права на спадкування.

При цьому суд враховує і те, що позивач звернулася до суду з позовною вимогою про встановлення юридичного факту постійного спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В той же час законодавством, що діяло на час відкриття спадщини, не передбачено спосіб захисту спадкових прав шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не створює для позивача ніяких юридичних наслідків.

Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 листа від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Лише якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг ("нових черг") відповідно до статей 1263 - 1265 ЦК України.

Встановлено, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася в день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а значить п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не підлягає застосуванню, а тому посилання позивача при вирішенні спору на норми ЦК України є необґрунтованими.

Таким чином, судом встановлено наступні обставини: позивач не входить до кола спадкоємців за законом, визначених діючим на час відкриття спадщини ЦК УРСР 1963 року, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем не є належною вимогою та не є способом захисту спадкових прав на час відкриття спадщини, а відтак і прийняти спадщину позивач не могла, а значить прав на спадкове майно позивач не має, а тому відсутні і підстави для їх захисту.

Отже, оскільки позов необґрунтований, в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 13, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа: приватний нотаріус Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчук Вадим Іванович про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.03.2025р.

Суддя О.М. Делалова