Справа № 462/213/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 квітня 2025 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» скерував до суду позов, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 67263,54 грн. за кредитним договором №200494161 від 02.04.2016 року, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу. Свої вимоги мотивує тим, що 02.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200494161 щодо кредитування за умовами якої відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 16158,80 грн., які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків на умовах договору. 23.05.2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200494161 від 02.04.2016 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 43137,13 грн., що складається з: 14808,80 грн. - заборгованості за кредитом, 28328,33 грн. - заборгованості за відсотками. Крім цього, позивачем у зв`язку з простроченням виконання відповідачем зобов`язання було нараховано інфляційні втрати у розмірі 20240,38 грн. та три відсотки річних у розмірі 3886,03 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача на свою користь. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

29.01.2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

Відповідач по справі належним чином повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі частини 8 статті 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги статей 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200494161, відповідно до умов якого (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти

у розмірі 16158,80 грн. із строком кредитування 730 днів до 02.04.2018 року з процентною ставкою 0,0001% в день, сукупна вартість кредиту 30,78 % річних /Т-2 а.с. 39/.

Вказаний кредитний договір містить підпис відповідача ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останньому достовірно було відомо про умови кредитування та зобов`язання, які на нього покладені кредитним договором.

Також, на підтвердження укладеного кредитного договору позивачем долучено анкету №2616755 від 02.04.2016 року, яка містить персональні дані відповідача /Т-2 а.с.40/.

Окрім цього, підписана відповідачем довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту від 02.04.2016 року підтверджує ту обставину, що відповідач ознайомився з умовами кредитування, строк кредиту який становить 24 місяці, обсяг щомісячного платежу 875 грн., процентна ставка - 0,0001% нараховується на залишок заборгованості по кредиту /Т-2 а.с.43/.

З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець свої зобов`язання виконав належним чином.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №200494161 від 02.04.2016 року, укладеним з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» /Т-2 а.с.46-47/.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №200494161 від 02.04.2016 року станом на 12.01.2025 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 67263,54 грн., що складається з: 14808,80 грн. - заборгованості за кредитом, 28328,33 грн. - заборгованості за відсотками, 20240,38 грн. - суми інфляційних витрат у розмірі, 3886,03 грн.- суми трьох відсотків річних від простроченої суми боргу.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит та не сплатив відсотки в строки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачем, всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасно виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутності заборгованості перед позивачем за цим договором.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користуванням кредиту, при цьому, доказів сплати вказаної суми боргу він суду не надав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14808,80 грн. та відсотками в розмірі 28328,33 грн., оскільки в добровільному порядку відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу, то суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 20240,38 грн. та три відсотки річних у розмірі 3886,03 грн. за період з 01.01.2022 року по 30.11.2024 року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач розраховував заборгованість з урахуванням інфляційного збільшення та трьох відсотків річних за період з 01.01.2022 року по 30.11.2024 року, однак з урахуванням наведеного вище, слід застосовувати розрахунковий період з 01.01.2022 року по 24.02.2022 року.

Таким чином, за вказаний період розмір інфляційного збільшення становить 1259,95 грн., а три відсотки річних - 195 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 43137,13 грн., інфляційні витрати у розмірі 1259,95 грн. та три відсотки річних у розмірі 195 грн. і тому позов підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позову ТзОВ «Діджи Фінанс» сплачено 2422,40 грн. судового збору /Т-2 а.с.65/.

Беручи до уваги, що позовні вимоги в розмірі 67263,54 грн. були задоволені частково на суму 44592,08 грн. (43137,13 грн. + 1259,95 грн.+ 195 грн.= 44592,08 грн.), що становить 66% від ціни позову, суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді в сумі 1599 грн., тобто, пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 грн. : 100% х 66% = 1599 грн.).

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

З матеріалів справи убачається, що 15.02.2024 року між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про надання правової допомоги №26, за умовами якого адвокатське об`єдання прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах договору /Т-2 а.с. 36-38/.

Відповідно до п. 4.4. договору про надання правової допомоги від 15.02.2024 року, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням юридичної допомоги і її вартість.

Окрім цього, 15.02.2024 року між Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТзОВ «Діджи Фінанс» укладено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №26, за умовами якого адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТзОВ «Діджи Фінанс» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 /Т-2 а.с. 32/.

Згідно з Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги від 07.01.2025 року Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» надані юридичні послуги на суму 7000 грн. /Т-2 а.с. 33/.

Відповідно до детального опису робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», загальна вартість робіт і наданих послуг становить 7500 грн. (6000 грн - складання позовної заяви та підготовка додатків до позовної заяви; 1500 грн. направлення позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд») /Т-2 а.с.35/.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважаю необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 44592 гривні 08 коп. заборгованості, 1599 гривень судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Всього стягнути 49191 (сорок дев`ять тисяч сто дев`яносто одну) гривню 08 коп.

У решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (04112, м.Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Суддя:

Оригінал рішення.