Провадження № 2/537/97/2025
Справа № 537/3771/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання - Бакай М.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Чупілко М.В., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» в особі Голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Гаражний кооператив «Шляхмашивець» в особі голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 де просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті членських внесків в сумі 4080 грн; штрафних санкцій за прострочену заборгованість в сумі 124320 грн, та стягнути понесені судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн., поштових витрат в розмірі 324 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтуванні позову вказав, що ОСОБА_2 є членом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» та йому належить гаражний бокс № НОМЕР_1 на праві приватної власності.

Згідно ч. 6.2.2 ст. 6 Статуту Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» член кооперації зобов`язаний вносити вступні, членські та інші внески в строк та на умовах, передбачених цим Статутом.

Згідно ч. 12.4.3 ст. 12 Статуту Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» внески сплачуються в касу Кооперативу до 20 числа кожного календарного місяця.

Членські внески членів Кооперативу складаються зі: заробітної плати співробітникам кооперативу; нарахування на зарплату ( ЄСВ , ПДВ, Військовий збір); оплати електроенергії; оренди землі; оплати послуг охоронної структури « Явір»; оплати послуг вивезення відходів; оплати послуг транспортування газу; банківські послуги; програмне забезпечення; господарські товари; канцелярські товари; господарські послуги (ремонт і закупівля обладнання, вивезення відходів); мінімальна сума на непередбачені обставини.

Отримана сума поділяється на 12 місяців, потім на кількість гаражних боксів. Підсумкове значення і є сума членського внеску з одного гаражного боксу на рік, яка затверджується на засіданні правління Кооперативу, оголошується у виді письмових оголошень на п`яті дошках оголошень, які розташовані на території Кооперативу, та не змінюється протягом року.

З 2021 року ОСОБА_2 не сплачує внесків, передбачених Статутом Гаражного кооперативу. На теперішній час заборгованість відповідача зі сплати внесків складає: за 2021 рік - 960 грн; за 2022 рік - 1200 грн; за 2023 рік - 1200 грн; за січень - липень місяці 2024 року - 720 грн. Загальна сума боргу складає 4080 грн.

Позивач, як Голова правління Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» неодноразово звертався до ОСОБА_2 із пропозицією про сплати заборгованості. Але на усні пропозиції відповідач по справі не реагував. У липні місяці 2022 року на загальних зборах Гаражного кооперативу ОСОБА_2 отримав від позивача лист повідомлення про заборгованість, але не відреагував на нього. У травні 2024 року ОСОБА_2 були направлені листи повідомлення з пропозицією про погашення заборгованість по внескам як члена Гаражного кооперативу «Шляхмашивець». Вказане поштове повідомлення отримано відповідачем 23.05.2024 року. Але станом на теперішній час заборгованість по внескам у Гаражний кооператив «Шляхмашивець», членом якого є відповідач по справі не погашена.

Згідно ч 12.5 ст. 12 Статуту Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» у випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом кооперативу, за рішенням Правління, до нього може бути застосований штраф у розмірі 50% від розміру заборгованості членського внеску. В цьому разі за кожен день прострочення сплати членського внеску обов`язково нараховується пеня в розмірі 5% від членського внеску, подвійної облікової ставки.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу с урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки членські внести в сумі 4200 грн. не були відповідачем сплачено своєчасно, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які за період з січня 2021 року по липень 2024 року.

Також прохає стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн., поштових витрат в розмірі 324 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.09.2024 року означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.10.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнає позовні вимоги. Вказує, що дійсно він є членом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» і йому на праві приватної власності належить гаражний бокс № НОМЕР_1 . Дійсно він має заборгованість по членським внескам за 2021 рік - 960 грн; за 2022 рік - 1200 грн; за 2023 рік - 1200 грн; за січень - липень місяці 2024 року - 720 грн, що у загальному розмірі становить 4080 грн, яку він визнає.

Несплата вказаних членських внесків - це його протест проти діяльності Правління Гаражного кооперативу «Шляхмашивець», яка направлена на розкрадання коштів Кооперативу шляхом нецільового використання, без будь-якої звітності перед членами Кооперативу, на потреби не пов`язані з діяльністю Кооперативу.

Щодо неустойки то п. 12.4.3. Статуту ГК «Шляхмашивець» передбачає, що внески сплачуються в касу Кооперативу готівкою до 20 числа кожного календарного місяця. У п. 12.5. Статуту передбачено, що у випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом Кооперативу, за рішенням Правління, до нього може бути застосований штраф у розмірі 50 % від розміру заборгованого членського внеску. В цьому разі за кожен день прострочення сплати членського внеску обов`язково нараховується пеня в розмірі 5 % від членського внеску, подвійної облікової ставки.

Таким чином враховуючи несвоєчасне внесення ним членських внесків, на даний час утворилася така неустойки у вигляді штрафу:

За 2021 р. неустойка у вигляді штрафу відповідно до п. 12.5. Статуту складає 480 грн.

За 2022 р. неустойка у вигляді штрафу відповідно до п. 12.5. Статуту складає 600 грн.

За 2023 р. неустойка у вигляді штрафу відповідно до п. 12.5. Статуту складає 600 грн.

За 2024 р. неустойка у вигляді штрафу відповідно до п. 12.5. Статуту складає 360 грн.

Загальний розмір штрафу 2040 грн.

Щодо нарахування пені, то вважає ці вимоги є безпідставними оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення «за несвоєчасного внесення членських внесків» - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України.

Крім того формулювання застосування пені вказане у п.12.5 Статуту Кооперативу, взагалі не дозволяє застосувати пеню при порушення строків сплати членських внесків (пеня в розмірі 5 % від членського внеску, подвійної облікової ставки) оскільки невідомо про яку подвійну облікову ставку йде мова.

З огляду на положення ч.3 ст. 551 ЦК України прохає зменшити розмір штрафу у сумі 2040 грн, (50% заборгованості) враховуючи, що розмір є великим та безпідставним у відношенні до збитків. Крім того він пенсіонер, постійно хворіє, а тому просить зменшити розмір штрафу до суми 500 грн.

Також прохав зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн, враховуючи невелику складність справи та відмовити у стягненні поштових витрат в сумі 324 грн, які не відносяться до судових витрат.

29.10.2024 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог згідно якої позивач прохав стягнути:

- заборгованість зі сплати членських внесків: за 2021 рік - 960 грн; за 2022 рік - 1200 грн; за 2023 рік - 1200 грн; за січень - липень місяці 2024 року - 720 грн, що у загальному розмірі становить 4080,00 грн;

- 3 % річних: за 2021 рік - 81,52 грн; за 2022 рік - 65,90 грн.; за 2023 рік - 29,90 грн, що у загальному розмірі становить 177, 32 грн.;

- індекс інфляції: за 2021 рік - 399,67 грн., за 2022 рік - 142,45 грн., за 2023 рік - 77,50 грн., що у загальному розмірі становить 619,62 грн;

- згідно ч. 12.5 ст. 12 Статуту Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» 50% від розміру заборгованості членського внеску: за 2021 рік - 960,00 грн : 2 = 480,00 грн; за 2022 рік - 1200,00 грн.: 2 = 600,00 грн.; за 2023 рік - 1200,00 грн. : 2 = 600, 00 грн., що у загальній сумі становить 1680,00 грн.

Також прохає стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 3500 грн., поштових витрат в розмірі 324 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 зменшені позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити з підстав викладених у позові.

При цьому, представник позивача вказав у судовому засіданні, що зараз є заборгованість відповідача перед Гаражним кооперативом за 2021, 2022, 2023 та січень-травень 2024 року. Статут ГК «Шляхмашивець» та протокол загальних зборів №69 на даний час дійсні, не оспорені, тому є чинними. Відповідач сам в судовому засіданні вказав на його наявну заборгованість за сплату членських внесків, але висуває вимоги, як то призначення судом аудиту Гаражного кооперативу, визнання недійсним Статуту та протоколу №69 та ін., які не є предметом позову та не підлягають розгляду. Звернула увагу, що відповідач не заперечував, що в діях сторін при прийнятті рішень потрібно керуватися Статутом та нормами ЦК України. Вказала, що остаточний розрахунок судових витрат буде наданий протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Позивач в судовому засіданні підтвердив правомочність зборів Гаражного кооперативу щодо обрання його головою Гаражного кооперативу, визначення розмірів членських внесків, чинність Статуту Гаражного кооперативу та протоколу №69.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згідно наданих у відзиві пояснень. Вказав на нелегітимність Статуту Гаражного кооперативу від 2016 року, зборів членів Гаражного кооператив, де обрали буцімто позивача головою та нелегітимність протоколу №69. Вказав про наявність у нього боргу по сплаті членських внесків, але поставив під сумнів їх суму за різні роки. Вказав, що готовий сплатити членські внески, але після проведення звітно-виборчих зборів ГК, де позивач відзвітується стосовно членських внесків та їх витрат, наявності підприємницької діяльності в ГК, тощо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 заперечив проведення зборів за протоколом №69 та обрання позивача головою Гаражного кооперативу та звіт позивача за 2017 -2022 роки.

Суд, заслухавши учасників справи, свідка, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є членом Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» та йому належить на праві приватної власності гаражний бокс № НОМЕР_1 , що підтверджено матеріалами справи та визнано відповідачем.

Протоколом загальних зборів від 18.09.2016 року затверджено Статут Гаражного кооперативу «Шляхмашивець».

Згідно п.2 Статуту Гаражний кооператив «Шляхмашивець» є добровільним об`єднанням громадян для спільного будівництва, експлуатації гаражів по зберіганню власного транспорту членів кооперативу. Кооператив «Шляхмашивець» організований управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому зареєстрований рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №39 від 24.03.1990 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п 6.2.1. Статуту член Кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги Статуту та внутрішніх нормативних документів (Положення, Інструкції, Правила внутрішнього розпорядку тощо) Кооперативу та виконувати рішення органів управління та органів контролю Кооперативу.

Згідно п 6.2.2 Статуту член Кооперативу зобов`язаний своєчасно вносити вступні членські та інші внески в строки та на умовах, передбачених цим Статутом.

Розділом 12 Статуту визначено порядок встановлення розмірів і сплати внесків члена кооперативу, відповідальність за порушення зобов`язань, щодо їх сплати.

Згідно п.12.4.1 Статуту розміри, порядок нарахування і сплати щомісячних членських внесків членами Кооперативу та відповідальність (стягнення) за їх несплату затверджуються Загальними зборами (зборами Уповноважених) членів Кооперативу з урахуванням вимог цього Статуту та річного звіту про фінансово-господарську діяльність Кооперативу. Пропозиції щодо цього питання готує Правління Кооперативу на основі статутних вимог і завдань, які не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Згідно наявних матеріалів справи Загальними зборами членів Кооперативу були затверджені такі суми щомісячних членських внесків: за 2021 рік - 960 грн; за 2022 рік - 1200 грн; за 2023 рік - 1200 грн; за січень - липень місяці 2024 року - 720 грн.

Згідно п 12.4.3. Статуту внески сплачуються в касу Кооперативу готівкою до 20 числа кожного календарного місяця.

П. 12.5 Статуту, передбачено, що у випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом Кооперативу, за рішенням Правління, до нього може бути застосований штраф у розмірі 50% відсотків від розміру заборгованого членського внеску. В цьому разі за кожен день прострочення сплати членського внеску обов`язково нараховується пеня в розмірі 5% від членського внеску, подвійної облікової ставки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , будучи членом гаражного кооперативу, «Шляхмашивець» допустив заборгованість зі сплати членських внесків: за 2021 рік у сумі 960 грн; за 2022 рік у сумі 1200 грн; за 2023 рік у сумі 1200 грн; за січень - липень місяці 2024 року у сумі 720 грн., що підтверджується матеріалами справи та визнано відповідачем.

Згідно із положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено виконання зобов`язань зі сплати членських внесків, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості зі сплати членських внесків в сумі 4080 грн. підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача інших нарахувань суд зазначає наступне.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або законі та які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Таким чином, враховуючи, що позивачем було зменшено позовні вимоги та в кінцевому результаті позивач прохає стягнути з відповідача штраф у розмірі 50% відсотків від розміру заборгованого членського внеску в сумі 1680,00 грн., суд вважає, що дана вимога обґрунтована та підлягає до задоволення.

При цьому, суд не може задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу з огляду на відсутність будь яких доказів на підтвердження вказаних відповідачем обставин у відзиві якими останній обґрунтовував вказане клопотання.

Статтею 625 ЦПК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань.

Враховуючи викладене суд вважає, що з відповідача також слід стягнути три проценти річних від простроченої суми, що становить 177,32 грн. та встановлений індекс інфляції в сумі 619,62 грн.

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи .

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 3028 грн.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Звертаючись з позовом позивач долучив договір про надання правової допомоги від 11.07.2024 року укладеного між ГК «Шляхмашивець» та адвокатом Чупілко М.В., акт здачі-прийняття виконаних робіт від 11.07.2024 року, квитанції на суми 3000,00 грн та 500 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

У додатковій Постанові від 19 лютого 2020 року справі № 755/9215/15-ц, Велика Палата Верховного суду, наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У Постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В іншій своїй Постанові від 07.09.2020 року справа № 910/4201/1 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі N 922/1163/18.

Суд, досліджуючи надані докази фактичного здійснення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, їх доведеність та фактичну наявність, за встановлених обставин, виходить із того, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. А тому з урахуванням встановлених та доведених обставин, враховуючи клопотання відповідача про зменшення судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, а також доведеним розміром витрат на правничу допомогу виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права є сума 2500,00 грн., яка і підлягає до стягнення.

Тож, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 2500 грн.

Вирішуючи питання про стягнення 324 грн, як поштових витрат, суд зазначає наступне.

Частина 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Таким чином, суд відносить вказані 324 грн. поштових витрат до витрат пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та з урахуванням наявності їх підтвердження вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 200, 206, 247, 259, 263-26 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» в особі Голови правління гаражного кооперативу «Шляхмашивець» Кураєва Олега Юрійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Гаражного кооперативу «Шляхмашивець» (, адреса: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Черниша 16-Б) заборгованість зі сплати членських внесків у сумі 4080,00 грн; 3 % річних у сумі 177,32 грн.; індекс інфляції у сумі 619,62 грн; штраф у сумі 1680,00 грн., а також судові витрати: на професійну правничу допомогу у сумі 2500 грн., поштові витрати у сумі 324 грн. та на сплату судового збору у сумі 3028,00 грн.

В задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 07.04.2025 року.