Справа № 643/1201/25
Провадження № 2/643/2112/25
УХВАЛА

07.04.2025 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, -

у с т а н о в и в :

Позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в особі представника Лоскот М.І., яка діє на підставі довіреності, звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій просить: 1) стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість в сумі 10 465,13 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2008 по 17.09.2012; 2) стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 109 255,22 гривень, з яких: 100 998,43 гривень за послугу з постачання теплової енергії за період з 18.09.2012 по 31.12.2024, 911,40 гривень за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 528,24 гривень - за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.12.2024, 2009,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, 653,70 гривень за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.12.2024, інфляційні втрати в сумі 3 003,61 гривень, 3% річних в сумі 1 150,14 гривень. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 3108,00 гривень.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 31 січня 2025 року відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, призначив судове засідання.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 лютого 2025 року відмовив у задоволенні клопотання представника позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Лоскот М.І. про витребування доказів.

24 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування заявленого клопотання посилалася, що позов подано до суду не за місцезнаходженням відповідачів, між відповідачами та позивачем відсутній договір про надання послуг теплопостачання. Крім того, зазначила, що строк стягнення заборгованості перевищує строк загальної позовної давності. Посилалася, що позивач повинен був надати докази, що підтверджують надані ним розрахунки по наданню та отриманню послуг теплопостачання, виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобидинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води. З огляду на викладене, просила розгляд цивільної справи №643/1201/25 здійснювати в порядку загального позовного провадження для правильного врегулювання спору.

Крім того, 24 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю. В обґрунтування заявленого клопотання посилалася, що відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Ленінського районного суду м. Харкова. Відповідач ОСОБА_1 проживала та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова. Відтак, посилалася, що відповідачі ніколи не проживали та не були зареєстровані на території Салтівського району м. Харкова. Ураховуючи той факт, що відповідачі мали постійне місце проживання у Немишлянському та Новобаварському районах м. Харкова, просила цивільну справу №643/1201/25 за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, передати на розгляд Фрунзенського районного суду м.Харкова або Ленінського районного суду м. Харкова.

Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету користувача в підсистемі «Електронний суд», у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за відсутності представника КП «Харківські теплові мережі».

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомили.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання відповідача ОСОБА_1 про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, доходить такого висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом, як це закріплено положеннями ч. 5 ст. 19 ЦПК України.

За правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 274 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження.

Московський районний суд м. Харкова при відкритті провадження у справі встановив, що, ураховуючи предмет та ціну позову 119 720,35 гривень, яка не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обраний позивачем спосіб захисту, клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, дана справа є малозначною та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, дана справа є малозначною, з огляду на ціну позову в сумі 119 720,35 гривень, що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є справою незначної складності, з огляду на незначний обсяг доказів, які потребують дослідженню, відтак суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Що стосується клопотання відповідача ОСОБА_1 про направлення даної цивільної справи за підсудністю або до Немишлянського або до Ленінського районного суду м. Харкова, то воно не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Положеннями ст. 125 Конституції України гарантовано, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є: загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність установлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Положеннями ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України визначено виключну підсудність справ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна і стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 липня 2020 року у справі №910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) дійшла, зокрема таких висновків:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У п. 7.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 вказано, що за визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

У зв`язку з цим, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном (п. 7.23. вищевказаної постанови).

у Постанові від 10 квітня 2019 року по справі №638/1988/17, провадження №61-30812св18 Верховний Суд дійшов висновку, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Тому позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Зі змісту поданої Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, яка надавалася відповідачам за адресою: АДРЕСА_3 , що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до Салтівського району м. Харкова, відтак дана справа підсудна Московському районному суду м.Харкова, підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю відсутні.

Керуючись ст. 12, 19, 30, 260, 261, 274, 277 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за правилами загального позовного провадження - залишити без задоволення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про передачу цивільної справи за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за підсудністю - залишити без задоволення.

Розгляд справи відкласти на 06 травня 2025 року на 12 годину 30 хвилин. У судове засідання викликати учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя : Я.Ю. Семенова