Справа № 211/478/25
Провадження № 2/211/961/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1 через систему ВКЗ ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та скасування арешту з майна та просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно , а саме на житловий будинок (загальна площа 68,8 кв.м, житлова плаща 46,6 кв.м, номер запису: 7426 в книзі: 29) за адресою: АДРЕСА_1 . Зняти арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2611749 від 21.11.2005 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава обтяження: постанова № 97 від 27.05.2003, Державна виконавча служба м. Добропілля.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_4 є матір`ю Позивача. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав ОСОБА_5 на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5086643, виданого 18.10.2004 Дружківським міським БТІ. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_4 18.10.2004 на підставі договору купівлі-продажу № 946 від 05.09.2003, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Гнатенко В.Л. (реєстр 946). Факт належності будинку ОСОБА_4 також підтверджується інформаційною довідкою 404103114 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, як спадкоємцем першої черги, 07.01.2017 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Краматорського РНО Миросєді В.М., останньою заведена спадкова справа № 60082845 (Витяг № 46378178). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове майно знаходиться під арештом, який, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, був накладений постановою державного виконавця Державної виконовчоїї служби м. Доброппілля від 27.05.2003 та зарестрований 21.11.2005 за № 2611749. Наявність арешту нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_4 за відсутності відкритого виконавчого провадження позбавляє Позивача можливості прийняти та оформити спадщину і відповідно є перешкодою для здійснення ним права власності на спадкове майно, яке він набув в порядку спадкування відповідно до законодавства.

Факт наявності арешту на будинок підтверджується також Інформаційною довідкою 404103114 від 17.11.2024 з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої 21.11.2005 реєстратором на підставі постанови від 27.05.2003 № 97, винесеної державною виконавчою службою міста Добропілля, зареєстроване обтяження (реєстраційний номер 2611749, тип обтяження: арешт), власник: ОСОБА_3 .

Наявність запису про обтяження у вигляді арешту перешкоджає Позивачу у реалізації права на отримання свідоцтва про спадщину після смерті матері та реєстрацію права власності на зазначений будинок.

Представник Позивача, Чернишова Г.М., яка діє на підставі довіреності від 03.05.2024, 10.10.2024 звернулася до Східного МРУ Міністерства юстиції із запитом в інтересах Позивача про надання відомостей про підстави накладення державним виконавцем арешту на спірний будинок. Як вбачається з відповіді органу ДВС (лист від 18.10.2024 № 46284/Ч-3536/15.1) на теперішній час неможливо встановити на підставі якого виконавчого документу винесена постанова про арешт майна від 27.05.2003 № 97, у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень.

Згідно даних АСВП на теперішній час у провадженні Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження, за якими учасником (боржником) визнаний ОСОБА_3 .

У Єдиному державному реєстрі боржників також відсутня інформація про перебування у ньому ОСОБА_3 .

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави стверджувати, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню.

Разом з цим, арешт нерухомого майна боржника за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, за захистом якого вона може звернутися до суду.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити, пояснив відповідно змісту позову.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, відзиву не надав.

Від третьої особи Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, покладалися на розсуд суду.

Вислухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_4 є матір`ю Позивача.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав ОСОБА_5 на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5086643, виданого 18.10.2004 Дружківським міським БТІ. Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за ОСОБА_4 18.10.2004 на підставі договору купівлі-продажу № 946 від 05.09.2003, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Гнатенко В.Л. (реєстр 946). Факт належності будинку ОСОБА_4 також підтверджується інформаційною довідкою 404103114 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на момент смерті ОСОБА_4 на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач, як спадкоємцем першої черги, 07.01.2017 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Краматорського РНО Миросєді В.М., останньою заведена спадкова справа № 60082845 (Витяг № 46378178). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове майно знаходиться під арештом, який, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, був накладений постановою державного виконавця Державної виконовчоїї служби м. Доброппілля від 27.05.2003 та зарестрований 21.11.2005 за № 2611749. Наявність арешту нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_4 за відсутності відкритого виконавчого провадження позбавляє Позивача можливості прийняти та оформити спадщину і відповідно є перешкодою для здійснення ним права власності на спадкове майно, яке він набув в порядку спадкування відповідно до законодавства.

Факт наявності арешту на будинок підтверджується також Інформаційною довідкою 404103114 від 17.11.2024 з інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої 21.11.2005 реєстратором на підставі постанови від 27.05.2003 № 97, винесеної державною виконавчою службою міста Добропілля, зареєстроване обтяження (реєстраційний номер 2611749, тип обтяження: арешт), власник: ОСОБА_3 .

Наявність запису про обтяження у вигляді арешту перешкоджає Позивачу у реалізації права на отримання свідоцтва про спадщину після смерті матері та реєстрацію права власності на зазначений будинок.

Представник Позивача, Чернишова Г.М., яка діє на підставі довіреності від 03.05.2024, 10.10.2024 звернулася до Східного МРУ Міністерства юстиції із запитом в інтересах Позивача про надання відомостей про підстави накладення державним виконавцем арешту на спірний будинок. Як вбачається з відповіді органу ДВС (лист від 18.10.2024 № 46284/Ч-3536/15.1) на теперішній час неможливо встановити на підставі якого виконавчого документу винесена постанова про арешт майна від 27.05.2003 № 97, у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень.

Згідно даних АСВП на теперішній час у провадженні Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження, за якими учасником (боржником) визнаний ОСОБА_3 .

У Єдиному державному реєстрі боржників також відсутня інформація про перебування у ньому ОСОБА_3 .

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави стверджувати, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до підпунктів 4.16 - 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до статтей 18,56 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець для забезпечення реального виконання рішення може накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до статті 59 цього ж Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Наявність арешту нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_4 наразі перешкоджає Позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, і реалізувати своє право власності на нього, враховуючи, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України воно належить йому з часу відкриття спадщини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вищевикладених обставин, враховуючи загальні засади цивільного судочинства та практику ЄСПЛ, порушене право власності Позивача як спадкоємця першої черги на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно та зняття арешту з житлового будинку, який належав померлій матері ОСОБА_4 , накладеного постановою державного виконавця відділу ДВС м. Добропілля (постанова від 27.05.2003 № 97).

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності та кожний окремо, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Позивач не вимагає компенсації судових витрат.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263, 265, 279, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 , представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на майно та скасування арешту з майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно , а саме на житловий будинок (загальна площа 68,8 кв.м, житлова плаща 46,6 кв.м, номер запису: 7426 в книзі: 29) за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 2611749 від 21.11.2005 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, підстава обтяження: постанова № 97 від 27.05.2003, Державна виконавча служба м. Добропілля.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.04.2025 року.

Суддя: Н. О. Сарат