Справа номер 145/307/25
Провадження номер 2/145/445/2025
УХВАЛА
"07" квітня 2025 р. селище Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.
за участю: секретаря судового засідання Кушко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Василівка Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2
про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків,
ОСОБА_1 звернувся до Тиврівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.
Позов мотивований тим, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, є непрацездатною особою, являється особою з інвалідністю. Має повнолітню доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, а також Свідоцтвом про її шлюб. Позивач є непрацездатною особою та має намір вирішити в судовому порядку питання щодо стягнення аліментів на його утримання як непрацездатної особи з повнолітньої дитини.
Посилаючись на статтю 51 Конституції України позивач вважає, що донька має певні права та обов`язки переді позивачем як перед батьком, зокрема - обов`язок піклування щодо нього. Зазначає, що позивач не є особою, цивільна дієздатність якого обмежена, крім того позивач не визнаний недієздатним; то ж обов`язок опікуватися (піклуватися) ним у доньки відсутній, у зв`язку із чим позивач не має правових підстав вимагати від доньки опіки або піклування і такого обов`язку відповідно згідно норм Конституції України у доньки позивача не виникає.
При цьому для об`єктивності судового розгляду та вирішення спору по суті позивач зазначає, що хоч він і вважається непрацездатною особою в силу наявності інвалідності, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Просить вирішити позов щодо стягнення з відповідачки, доньки позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.
13.03.2025 на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, в якому ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до неї про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. У відзиві зазначила, що вона заперечує проти задоволення позовної заяви в повному обсязі. Вказує, що позивач є повнолітньою особою, але не є особою, цивільна дієздатність якої обмежена, крім того позивач не визнаний недієздатною особою; то ж обов`язок опікуватися (піклуватися) за ним в розумінні змісту статті 51 Конституції України у його повнолітніх дітей відсутній, у зв`язку з чим, позивач не має правових підстав вимагати від дітей опіки або піклування і такого обов`язку відповідно згідно норм Конституції України у дітей позивача не виникає.
Позивач, пославшись в позовній заяві на відомості про відсутність у нього потреби в утриманні, зазначив, що він хоч і є непрацездатною особою, але є таким, що не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах.
Зазначида, що до неї позивач жодного разу за матеріальною допомогою не звертався, прохань або вимог щодо матеріального утримання не висував.
18.03.2025 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідачки ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання одного з непрацездатних батьків, в якому ОСОБА_1 вказує, що сторона позивача визнає аргументи наведених відповідачем заперечень в частині відсутності у позивача потреби в утриманні (матеріальному забезпеченні) з боку відповідача у справі. Позивач дійсно є особою з інвалідністю, що отримує пенсійне забезпечення та інші доходи, що сукупно перевищують встановлений законом прожитковий мінімум. Так позивач отримує пенсію та інші фінансові надходження й не потребує додаткового утримання, а також не потребує покриття якихось додаткових витрат.
Позивач ніколи не відчував потреби звертатися до відповідача за матеріальною допомогою або за іншими формами допомоги (фінансової або натуральної).
Повністю погоджується з тим, що відсутні будь-які обставини, які свідчать про необхідність (потребу) в матеріальній допомозі (забезпеченні) позивачеві з боку відповідача у справі.
Про що ним було повідомлено в позовній заяві, як про це було зазначено відповідачем у відзиві на позов.
Він не потребує утримання з боку відповідача у справі у зв`язку із чим вона не має обов`язку з утримання одного з непрацездатних батьків.
Позивач в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений. До суду подав заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не прибула, причин неприбуття суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена. До суду подала заяву, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, проти задоволення позову заперечує. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, та беручи до уваги заяви позивача та відповідачки, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, з 30.06.1997 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , (а.с. 4 зворот).
Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (серія НОМЕР_4 ) ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 9).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії ААГ № 685637 ОСОБА_1 04.04.2024 встановлено 2 групу інвалідності безтерміново (а.с. 10)
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 29.05.1986, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 7).
Відповідно до копії свідоцтва про щлюб серії НОМЕР_6 від 11.02.2007 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб з ОСОБА_5 , її прізвище після реєстрації шлюбу -" ОСОБА_6 " (а.с. 8).
Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, враховуючи зміст тверджень, викладених сторонами у заявах по суті справи, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до положень ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи.
Отже, предметом доказування у справах про стягнення аліментів з повнолітніх дочки, сина на батьків є в сукупності встановлення статусу непрацездатності батьків та доведення того, що батьки потребують матеріальної допомоги.
Як встановлено із позовної заяви та документів, доданих до неї, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, йому встановлено 2 групу інвалідності, тобто є непрацездатним. Зазначене визнається відповідачкою.
Отже, для визначення можливості призначення аліментів є необхідність доведення потреби позивача в матеріальній допомозі.
Однак, як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягувати з його доньки аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1000 грн щомісячно. Водночас, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що, хоч він і вважається непрацездатною особою в силу наявності інвалідності, але не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах.
Відповідачка у поданому відзиві позовні вимоги не визнала. Вказала, що позивач, пославшись в позовній заяві на відомості про відсутність у нього потреби в утриманні, зазначив, що він хоч і є непрацездатною особою, але є таким, що не потребує матеріальної допомоги (утримання) з боку інших фізичних осіб з огляду на достатність пенсійного забезпечення й відсутність потреби в додаткових матеріальних витратах. Таким чином, відсутні умови для виникнення у доньки позивача обов`язку з утримання непрацездатного батька, передбачені ст. 202 Сімейного кодексу України.
Позивач у поданій до суду відповіді на відзив зазначив, що сторона позивача визнає аргументи наведених відповідачем заперечень в частині відсутності у позивача потреби в утриманні (матеріальному забезпеченні) з боку відповідача у справі. Позивач дійсно є особою з інвалідністю, що отримує пенсійне забезпечення та інші доходи, що сукупно перевищують встановлений законом прожитковий мінімум. Так, позивач отримує пенсію та інші фінансові надходження й не потребує одаткового утримання, а також не потребує покриття якихось додаткових витрат. Позивач ніколи не відчував потреби звертатися до відповідача за матеріальною допомогою або за іншими формами допомоги. Позивач повністю погоджується з тим, що відсутні будь-які обставини, які свідчать про необхідність (потребу) в матеріальній допомозі (забезпеченні) позивачеві з боку відповідача у справі. Власне про це ним було повідомлено в позовній заяві як про це було зазначено відповідачем у відзиві на позов. Він не потребує утримання з боку відповідача у справі у зв`язку із чим вона не має обов`язку з утримання одного з непрацездатних батьків. Будь-які інші аргументи або докази, які свідчать про потребу позивача в утриманні з боку відповідача відсутні. Мотиви відхилення наведених відповідачем у відзиві заперечень у сторони позивача відсутні.
Проаналізувавши зміст тверджень, викладених позивачем та відповідачкою у заявах по суті справи (позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив), суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі, оскільки сторонами не заперечується непрацездатність ОСОБА_1 , а також визнається відсутність у ОСОБА_1 потреби в утриманні зі сторони відповідачки.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України якщо відсутній предмет спору суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.
Враховуючи викладене, провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 19, 23, 27, 48, 76-82, 128, 133, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд -
Провадження у цивільній справі № 145/307/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК Україниу зв`язку з відсутністю предмета спору.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 07 квітня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Василівка Тиврівського району Вінницької області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

СуддяІ. І. Патраманський