07.04.2025 Єдиний унікальний № 371/1910/24 провадження № 2/371/284/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/1910/24

Провадження № 2/371/284/25

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участю секретаря судових засідань Харченко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з позовом до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все, на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно за заповітом. Вона у встановлені законодавством строки подала заяву до Миронівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, належний ОСОБА_2 , та на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_2 замовила виготовлення державного акта на право власності на земельні ділянки, які перебували у її користуванні. Державний акт на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 0,5274 га за цільовим призначенням для будівництва, обслуговування жилого будинку і господарських споруд та за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства серії 11-КВ № 110764 був виготовлений та виданий Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області 30 вересня 1999 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю у 1999 році, тобто після смерті ОСОБА_2 .

Оскільки державний акт був виданий вже після смерті ОСОБА_2 , вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначені земельні ділянки, у зв?язку із чим Миронівська державна нотаріальна контора Київської області повідомила її листом № 764/02-14 від 13 листопада 2024 року про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначила, що за її замовленням було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, власником яких була ОСОБА_2 .

Земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , був присвоєний кадастровий номер :03:042:0021. Земельній ділянці площею 0,2774 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , був присвоєний кадастровий номер :03:042:0020.

Просила визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 13 січня 2025 року відкрито провадження в справі та за клопотанням позивача судом вирішено питання про витребування письмових доказів у виді спадкової справи померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року відкладено підготовче засідання, витребувано у Київському обласному державному нотаріальному архіві належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідмлені належним чином.

Представник позивача адвокат Невкритий В.М. подав заяву, у якій зазначив, що підтримує позов, просив задовольнити позовні вимоги повністю, розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача Миронівської міської ради у судове засідання не з?явився, в поданій до суду заяві Миронівський міським голова Савенко В.М. просив справу розглядати у відсутності представника міської ради.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а тому за правилами частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Зазначена обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 вересня 1996 року Зеленьківською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 42 (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлої ОСОБА_2 . У зв?язку із реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4 прізвище позивача змінено на ОСОБА_5 .

Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Старченківським р/б ЗАГС 02 грудня 1960 року, даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого Зеленьківською сільською радою Кагарлицького району Київської області 10 вересня 1963 року (а.с. 13, 14).

За життя ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все, на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 538.

Право на спадкування за заповітом одержала позивач ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, про що подала заяву до нотаріальної контори.

Державний нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на спадкове майно: у виді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та у виді земельної частки (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зеленьки» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах.

Вказані обставини підтверджуються даними матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у якій наявнізаява ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 11 грудня 1998 року, заповіт № 36, посвідчений секретарем Зеленьківської сільської ради 19 листопада 1986 року, довідки виконкому Зеленьківської сільської ради Миронівського району Київської області № 939 від 16 серпня 2000 року та № 647 від 10 грудня 1998 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-1131 від 11 грудня 1998 року та № 3156 від 21 серпня 2000 року (а.с. 69-80).

30 вересня 1999 року Зеленьківською сільською радою на ім?я ОСОБА_6 було видано державний акт серії ІІ-КВ № 110764 на право приватної власності на землю загальною площею 0,5274 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району.

Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 165.

Вказані обставини підтверджуються даними копії державного акту серії ІІ-КВ № 110764, виданого 30 вересня 1999 року Зеленьківською сільською радою на ім?я ОСОБА_6 , засвідченої Відділом № 6 Сектору 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері Земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (а.с. 52).

В зв?язку з тим, що державний акт був виданий вже після смерті ОСОБА_2 , Миронівська районна державна нотаріальна контора повідомила позивача листом № 764/01-14 від 13 листопада 2024 року про неможливість видати свідоцтво про право власності за заповітом на зазначену земельну ділянку (а.с. 18).

На замовлення позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких була ОСОБА_2 . Здійснено державну реєстрацію зазначених земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Земельній ділянці площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , був присвоєний кадастровий номер :03:042:0021. Земельній ділянці площею 0,2774 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , був присвоєний кадастровий номер :03:042:0020.

Зазначені обставини підтверджуються даними Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-024 від 02 грудня 2024 року та № НВ-024 від 21 листопада 2024 року (а.с. 19-25, 26-31).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів.

Спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до правовідносин щодо спадкування застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР в редакції на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 549 ЦК УРСР встановлено, що дією, яка свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ спадкодавця в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 12 Закону України «Про власність» (чинного на момент відкриття спадщини) встановлено, що громадянин набуває права власності на майно одержане внаслідок успадкування. Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Державний акт виданий після смерті спадкодавця.

Факт прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Згідно з частиною 1 статті 126 ЗК України, в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Земельна ділянка сформована, проте кадастровий номер на вказану земельну ділянку визначений не був. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Матеріалами справи підтверджено, що із виділеної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,5274 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, було сформовано дві земельні ділянки з кадастровими номерами :03:042:0021 (для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та :03:042:0020 (для ведення особистого селянського господарства). Інформація про земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :03:042:0021 та :03:042:0020 внесена до Державного земельного кадастру України.

Згідно з пунктами 4.18., 4.21., 4.23. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Оскільки документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, яка є спадковим майном, видано на ім`я ОСОБА_2 після її смерті, свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не може бути видано позивачу.

Така обставина вказує на наявність перешкод у оформленні спадкових прав. Визнання права власності за позивачем на земельні ділянки буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

Відповідно до змісту статті 6 ЦК УРСР та статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав (пункт а. частини 3 статті 152 ЗК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов таких висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обовязок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мала довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що померла ОСОБА_2 за життя набула право на земельну ділянку площею 0,5274 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного госпоадарства, яка розташована на території Зеленьківської сільської ради Миронівського району, та на яку в подальшому видано державний акт ІІ-КВ № 110764. Земельні ділянки, які сформовані згідно із цільовим призначенням на основі зазначеної земельної ділянки, зареєстровані в Деражавному земельному кадастрі, їм присвоєні кадастрові номера.

Позивач, набувши право спадкування на спірну земельну ділянку на підставі заповіту, не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв?язку з тим, що документ, що посвідчує право власності на таку земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця.

Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту. Визнання права власності за позивачем на вказану земельну ділянку буде відповідати принципу пропорційності в питанні захисту права власності позивача, як спадкоємця.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітомзадовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:042:0021, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2774 га, кадастровий номер :03:042:0020, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 07 квітня 2025 року.

Позивач:

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Миронівська міська рада Обухівського району Київської області, ідентифікаційний код 04054984, адреса місцезнаходження: Київська область, Обухівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, 48.

Суддя Л.О. Капшук