У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого-судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород скаргу представника АТ "УКРСИББАНК" Гладиш Ярослави Миколаївни на дії державного виконавця заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , інша особа ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 01.04.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 04.04.2025 року.

Представник АТ "УКРСИББАНК" Гладиш Ярослава Миколаївна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з скаргою на дії державного виконавця заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , інша особа ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2024 вказану скаргу залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути.

09.12.2024 від представника скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Скарга мотивована тим, що:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2012 року по справі № 712/6880/12 позов АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №161/48/05-Р 0) 01) від 02.12.2005 року в розмірі 386690,88 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3219,0 грн.

На примусовому виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору.

Згідно відповіді на запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №4367/5.3-24/2784 від 29.10.2024 року, виконавче провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору, 02.11.2023 року закінчено заступником начальника Беляковим Максимом Ігоровичем на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з відповіддю на запит надано постанову про закінчення виконавчого провадження № 51966289 від 02.11.2023 року. Відповідно даної постанови згідно актового запису про смерть № 943 від 20.07.2022 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) боржник ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) помер.

АТ «УкрСиббанк» вважає дії заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича неправомірними, необґрунтованими та такими, що порушують права та законні інтереси стягувача, та з покликанням на ст. 13, ч.5, ст. 15, ст. 18, ч.5 ст. 34, п.3 ч.1 ст. 39, ст. 74 Закону № 1404-VIII, пункту 6 розділу І, пункт 1 розділу ІІ, п.п. 12,13 Інструкції, та на керуючись ст.ст. 447-449 заявник просить:

визнати неправомірними та такими, що порушують права та законні інтереси АТ «УКРСИББАНК» дії заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 51966289 від 02.11.2023 року;

визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження винесену 02.11.2023 року в рамках виконавчого провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору;

зобов`язати заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича вжити заходів щодо усунення порушень законодавства та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Від Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов на скаргу представника AT «УКРСИББАНК» Гладиш Ярослави Миколаївни на дії державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича.

Так, у відзиві вказано на те, що 16.08.2016 року на виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист № 712/6880/12 виданий 30.10.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛАТ "УкрСиббанк" суму боргу 389 909,88 грн. Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 51966289.

22.08.2016 року державним виконавцем керуючись ст.ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.11.2023 року державним виконавцем у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується актовим записом про смерть №943 від 20.07.2022 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та керуючись вимогами п.З ч.І ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Із покликанням на ст. 1, 1 ч. 5 ст. 15, ст. 39, п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 55 ЦПК України, ст. 1219 ЦКУ, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 19.01.2022 року по справі № 523/2357/20, у відзиві вказано на те, що: вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають; застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення суду є неможливим ні в порядку вирішення судом процесуального питання заміни боржника у виконавчому провадженні, ні в межах виконавчого провадження у разі проведення такої заміни, оскільки Закон № 1404-VІІІ не передбачає повноважень виконавця змінювати зміст виконавчого документу, зокрема визначати суму, яка підлягає стягненню з боржника (з`ясовувати обсяг - одержаного у спадщину майна, його вартість, розміри часток спадкоємців у спадковому майні тощо).

Таким чином начальник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просить винести рішення, яким відмовити в задоволенні скарги представника скаржника Гладиш Ярослави Миколаївни в повному обсязі.

Заявник в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, згідно наявної в матеріалах справи заяви, просить розглядати цивільну справу за відсутності представника АТ «УКРСИББАНК»;

Представник Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на розгляд скарги не з`явилася, повідомлялася належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі просить у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши всі наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку:

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"(ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2012 року по справі № 712/6880/12 позов АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №161/48/05-Р 0) 01) від 02.12.2005 року в розмірі 386690,88 грн., а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3219,0 грн.

16.08.2016 року на виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відділ) надійшов виконавчий лист № 712/6880/12 виданий 30.10.2012 року Ужгородським міськрайщшим судом Закарпатської області про: стягнути з ОСОБА_2 на користь ЛАТ "УкрСиббанк" суму боргу 389 909,88 грн. Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 51966289.

22.08.2016 року державним виконавцем керуючись ст.ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

02.11.2023 року державним виконавцем у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується актовим записом про смерть №943 від 20.07.2022 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та керуючись вимогами п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту клопотання заявника вих. №824/24 від «02» жовтня 2024 року направленого до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства , станом на 02.10.2024 року AT «УКРСИББАНК» не володіє інформацією щодо виконавчого провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору, що перебувала на примусовому виконанні у вказано відділі.

У зв`язку із чим, заявник просив: надати інформацію щодо стану примусового виконання вищевказаного виконавчого документу, вчинених дій державним виконавцем для виконання виконавчого документу, обов`язково вказавши ідентифікатор доступу та адати копії постанов, актів, інших матеріалів виконавчого провадження, що направлялися на адресу стягувана разом з супровідними листами, , відповідей на запити, що направлялися до реєструючих органів.

Згідно відповіді на запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №4367/5.3-24/2784 від 29.10.2024 року, виконавче провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору, 02.11.2023 року закінчено заступником начальника Беляковим Максимом Ігоровичем на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з відповіддю на запит надано постанову про закінчення виконавчого провадження № 51966289 від 02.11.2023 року. Відповідно даної постанови згідно актового запису про смерть № 943 від 20.07.2022 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) боржник ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) помер.

Частиною 1 ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Аналізуючи вказані норми права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 ( п. п. 8.11, 8.12 ) встановила, що Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду, передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, вважала, що з 05 жовтня 2016 року (з набранням чинності Законом № 1404-VIII) процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника не допускається, а відповідне виконавче провадження підлягає закінченню на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII.

Однак таке буквальне розуміння норм Закону № 1404-VIII є помилковим. Як Закон № 606-XIV, так і Закон № 1404-VIII передбачають обов`язок державного виконавця зупинити виконавче провадження та вирішити питання про залучення правонаступників, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, як у справі № 523/2357/20. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закон № 1404-VIII; пункт 3 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV) слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва.

Також в цій постанові був зроблений висновок про те, що підстав для відступу від висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17 немає, вони повністю узгоджуються між собою та із положеннями чинного законодавства України.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 було встановлено, що у разі смерті фізичної особи-сторони виконавчого провадження виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, чи ні. Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (пункти 78-79).

Водночас судом встановлено, що державний виконавець, встановивши, що боржник - сторона виконавчого провадження помер, не перевірив, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, оскільки буквально тлумачив п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що є помилковим.

Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а згідно з п. 3 ч. 3 цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

При цьому варто звернути увагу на те, що згідно ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що правовідносини зі стягнення заборгованості, присудженої на підставі рішення суду, не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, суд дійшов висновку про те, що такий обов`язок входить до складу спадщини, та відповідно вказані правовідносини передбачають правонаступництво.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином з огляду на вказане, твердження наведенні у відзиві про те, що «вимоги, які випливають з даної категорії правовідносин, процесуального правонаступництва не допускають» є хибними.

Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження було закінчене виконавцем у зв`язку зі смертю боржника, та виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання неправомірних дії державного виконавця, які полягали у передчасному винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження було закінчене виконавцем у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, суд дійшов висновку про необхідність визнати неправомірні дії державного виконавця, які полягали у передчасному винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження через невжитті заходів з встановлення можливого правонаступництва боржника, та відповідно про необхідність визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в цій частині вимог скарга підлягає до задоволення.

Щодо вимоги заявника про зобов`язання заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича вжити заходів щодо усунення порушень законодавства та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», то слід вказати на те, що:

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII (із змінами і доповненнями) "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом пунктів 1, 3 частини другої вказаної статті Закону виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даному випадку варто зазначити, що заявником не конкретизовано які саме дії слід зобов`язати вчинити державного виконавця, разом із тим вказано, що «Зобов`язати заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича вжити заходів щодо усунення порушень законодавства та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що обов`язок виконавця відновити виконавче провадження після скасування судом постанови про закінчення виконавчого провадження прямо передбачено законом та відповідно на теперішній час право стягувача в цій частині виконавцем не порушено, суд дійшов висновку про те, що вимога заявника про зобов`язання виконавця до вчинення дій з відновлення виконавчого провадження є передчасною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.260,447-453 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника АТ "УКРСИББАНК" Гладиш Ярослави Миколаївни на дії державного виконавця заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 , інша особа ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця, заступника начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Белякова Максима Ігоровича по винесенню 02.11.2023 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 51966289 по виконанню виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження винесену 02.11.2023 року в рамках виконавчого провадження № 51966289 з примусового виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.10.2012 року по справі №712/6880/12 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 386690,88 грн., та 3219 грн. судового збору.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2ст.358 ЦПК України.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош