БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2243/24
Провадження № 2/273/128/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Баранівка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року в розмірі 16354,75 грн, за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року в розмірі 34266,29 грн, та за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року в розмірі 42823,81 грн, та витрати зі сплати судового збору.

На обґрунтування позову вказано, що 17.05.2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401, шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодилася, про що свідчить наявність її власноручного підпису на відповідній заяві, що додається до даної позовної заяви. На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 10 000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01% річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99%. Відповідач довготривалий строк не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року складала 16 534,75 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за кредитом; 4,45 грн заборгованість по процентам, 6 530,30 грн заборгованість за комісією .

16.11.2018 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №401, шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодилася, про що свідчить наявність її власноручного підпису на відповідній заяві, що додається до даної позовної заяви. На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 25 000 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 0,01% річних, а розмір комісії за користування кредитом 3,99%. Відповідач довготривалий строк не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року складала 34 266,29 грн, з яких: 17 899,55 грн заборгованість за кредитом; 7,74 грн заборгованість по процентам, 16 359,00 грн заборгованість за комісією.

12.09.2017 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №01, шляхом підписання позичальником заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб де визначено основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. З умовами якого відповідач погодилася, про що свідчить наявність її власноручного підпису на відповідній заяві, що додається до даної позовної заяви. На підставі зазначеного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти в якості кредиту у сумі 25 500 грн., на умовах строковості, поворотності та оплатності. Розмір процентної ставки склав 49% річних, а розмір комісії за користування кредитом 0%. Відповідач довготривалий строк не виконувала належним чином свої кредитні зобов`язання перед банком. Заборгованість відповідача перед банком станом на 07 травня 2024 року складала 42 823,81 грн, з яких: 25 485,69 грн заборгованість за кредитом; 17 338,12 грн заборгованість по процентам, 0 грн заборгованість за комісією .

08.05.2021 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким ТОВ «ФК «Фінако» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача.

16.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» було укладено договір факторингу № 1, за яким ТОВ «ФК «Смарт Пей» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку (позикодавця), вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Згідно реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідача станом на дату укладання договору факторингу склала за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року 16534,75 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за кредитом; 4,45 грн заборгованість по процентам, 6 530,30 грн заборгованість за комісією, за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року 34266,29 грн, з яких: 17 899,55 грн заборгованість за кредитом; 7,74 грн заборгованість по процентам, 16 359,00 грн заборгованість за комісією ,та за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року 42823,81 грн, з яких: 25 485,69 грн заборгованість за кредитом; 17 338,12 грн заборгованість по процентам, 0 грн заборгованість за комісією .

Вказані суми боргу були нараховані банком та не змінювалась з дати відступлення права вимоги за договором цесії від 08.05.2024 року. Позивач направив відповідачу письмову вимогу (повідомлення) від 22.07.2022 року та від 29.08.2024 року за адресою, яку вона зазначила при отриманні кредиту, однак станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідачем погашена не була.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

12.02.2025 року представник відповідача адвокат Білоног Олександр Олегович подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджується з позовом та просить відмовити у його задоволенні повністю з огляду на те, що позивачем пропущено трирічний строк звернення до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості по кредитних договорах. Також зазначив, що договір відступлення прав вимоги від 08.05.2024 року не містить підписів сторін, а тому є нікчемним. Крім того, вказує, що на момент укладення договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» та позивачем , між АТ «Пумб» і ТОВ «Фінансова компанія «Фінако» не було складено та підписано відповідного Реєстру боржників щодо передачі прав вимоги до ОСОБА_1 за трьома вказаними кредитними договорами, а тому позивач не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за вищевказаними кредитними договорами.

13.02.2025 року представник позивача адвокат Рудзей Ю.В. подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що ознайомившись з доводами викладеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву, зазначає, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності з врахуванням того, що у відповідності до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають позовну давність. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та остаточно закінчився 01 липня 2023 року.

Більш того у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Що стосується підтвердження переходу права вимоги до позивача, то представник зазначив, що договори відступлення права вимоги були укладені відповідно до вимог закону, підписані кваліфікованими електронними підписами, по кожному праву вимоги була передана вся необхідна документація, а також докази надання кредитних коштів в користування позичальника. Вказані документи були засвідчені електронним цифровим підписом представника АТ «Пумб». Наявність таких документів у позивача також підтверджує факт переходу права вимоги за кредитними договорами.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, 03.04.2025 року подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.190 - 191).

Представник відповідача, адвокат Білоног Олександр Олегович , у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Судом встановлено, що 12.09.2017 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 01 шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилася з тим, що обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує згоду на укладення договору страхування (а.с.124).

На підставі заяви№ 01 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.09.2017 року Палій було відкрито поточний рахунок в гривні № НОМЕР_1 та остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 6 000 грн, який 17.01.2018 був збільшений до 10500,00 грн., 18.05.2018 до 15500,00 грн., 21.11.2018 до 20500,00 грн.,15.03.2019 до 25500,00 грн. , що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту (а.с. 10), випискою по особовому рахунку відповідачки (а.с.19-24), де чітко відображено розмір коштів, які вона використовувала.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року станом на 07.05.2024 року складала 42823,81 грн, з яких: 25 485,69 грн заборгованість за кредитом; 17 338,12 грн заборгованість по процентам, 0 грн заборгованість за комісією (а.с. 13-14).

16.11.2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 401 шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилася з тим, що обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує згоду на укладення договору страхування. Сума споживчого кредиту 25000,00 грн., строк 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 %, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % (а.с.125).

Відповідно до копії платіжної інструкції від 16.11.2018 року АТ «Пумб» для ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 25000,00 грн.(а.с.11), якими відповідачка користувалася, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідачки (а.с.25-27).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року станом на 07.05.2024 року складала 34266,29 грн, з яких: 17 899,55 грн заборгованість за кредитом; 7,74 грн. заборгованість по процентам, 16 359,00 грн заборгованість за комісією (а.с.15-16).

17.05.2019 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 401 шляхом підписання відповідачкою заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилася з тим, що обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує згоду на укладення договору страхування. Сума споживчого кредиту 10 000,00 грн., строк 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 %, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % (а.с.126).

Відповідно до копії платіжної інструкції від 17.05.2019 року АТ «Пумб» для ОСОБА_1 було перераховано кошти в сумі 10 000,00 грн.(а.с.12).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року станом на 07.05.2024 року складала 16534,75 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за кредитом; 4,45 грн заборгованість по процентам, 6 530,30 грн заборгованість за комісією (а.с.17-18).

Суд вважає, що надані позивачем розрахунки є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості, враховуючи, що позивачем надані докази отримання кредитних коштів, проте умови кредитних договорів відповідачкою виконані не були, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачка суду не надала, як не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 порушила умови укладених кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами в розмірі заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за відсотками, а саме за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року 10004,45 грн, з яких: 10 000,00 грн заборгованість за кредитом; 4,45 грн заборгованість по процентам, за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року 17907,29 грн, з яких: 17 899,55 грн заборгованість за кредитом; 7,74 грн заборгованість по процентам, та за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року 42823,81 грн, з яких: 25 485,69 грн заборгованість за кредитом; 17 338,12 грн заборгованість по процентам.

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості по комісії, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 вказаного закону, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

З правової позиції висловленій в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 вбачається, що за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99 % без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитних договорів №401 від 17.05.2019 року та №401 від 16.11.2018 року , укладених між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 997,50 грн. та 339,40 грн. відповідно є нікчемним.

Судом установлено, що умовами кредитного договору від №401 від 17.05.2019 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту, яка складає 3,99 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 997,50 грн щомісяця. За умовами кредитного договору №401 від 16.11.2018 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту, яка складає 3,99 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 997,50 грн щомісяця. При цьому в кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). На підставі викладеного, суд зробив висновок, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Тому позовна вимога про стягнення заборгованості з комісії за кредитними договором від №401 від 17.05.2019 року в розмірі 6530,30 грн., та за кредитними договором №401 від 16.11.2018 року в розмірі 16359,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

08.05.2024 року між АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «ФІНАКО» укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 1, за яким останнє отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників банку, вказаних у реєстрі боржників. Пунктом 4.1 цього договору визначено, що права вимоги за реєстром боржників вважаються відступленими у день надходження оплати прав вимоги в повному обсязі на рахунок цедента, вказаний у п. 3.2 договору, за ціною, визначеною п. 3.1 договору. Цедент після надходження на його рахунок коштів в сумі, зазначеній в п. 3.1 договору, передає цесіонарію реєстр боржників. Договір підписано за допомогою електронних цифрових підписів сторін ( а.с. 28-34).

На підтвердження набуття прав вимоги надано витяг з реєстру боржників №1 до договору відступлення права вимоги (цесії) № 1 від 08.05.2024 року за підписом представників АТ «Пумб» та ТОВ «ФК «Фінако» , платіжну інструкцію №250 від 08.05.2024 року на суму 1 551 328,25 грн (а.с.135-136).

Згідно з витягу з реєстру боржників, загальна сума заборгованості відповідачки станом на дату укладання договору відступлення права вимоги за кредитними договорами складала 93 624,85 грн, з яких: 53385,24 грн - сума простроченої заборгованості за кредитом, 17 350,31 грн - сума простроченої заборгованості за процентами, 22 889,30 грн. сума простроченої заборгованості за комісіями (а.с.135)

16.07.2024 року між ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» було укладено договір факторингу № 2, згідно якого клієнт зобов`язується передати (відступити) фактору в повному обсязі права вимоги за кредитними угодами, зазначеними у підписаному сторонами реєстрі боржників, а фактор зобов`язується прийняти та оплатити права вимоги за вказаними кредитними угодами в порядку та розмірі, передбаченому договором. Права вимоги, що відступаються є ідентичними за обсягом (боржники, підстави виникнення, розмір, тощо) тим правам вимоги, які були набуті первісним кредитором на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) № 1 від 08.05.2024 року, укладеним з АТ «Пумб» (а.с. 35-38).

На підтвердження набуття прав вимоги надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 16.07.2024 року за підписом представників ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей», платіжну інструкцію №1 від 17.07.2024 року на суму 1 585 266,65 грн (а.с. 47,51).

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 2 від 16.07.2024 року за підписом представників ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей», загальна сума заборгованості відповідачки станом на дату укладання договору факторингу за кредитними договорами складала 93 624,85 грн, з яких: 53385,24 грн - сума простроченої заборгованості за кредитом, 17 350,31 грн - сума простроченої заборгованості за процентами, 22 889,30 грн. сума простроченої заборгованості за комісіями (а.с.47)

22.07.2024 ТОВ «ФК «Смарт Пей» направлені письмові вимоги (повідомлення) вих. № 2057, 3648, 3700 від 22.07.2024 року ОСОБА_1 із повідомленням про набуття права вимоги за кредитними договорами та необхідності погашення заборгованості по кожному з них ( а.с. 49,50).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07.11.2018 року в справі № 243/11704/15-ц).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 року № 905/306/17, від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 року в справі № 2221/2373/12).

Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором

Аналогічні висновки викладені і у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 року в справі № 2221/2373/12 тощо).

У даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що право вимоги від первісного кредитора АТ «Пумб» перейшло до ТОВ «ФК «Фінако» та від ТОВ «ФК «Фінако» до ТОВ «ФК «Смарт Пей» на підставі договору відступлення прав вимоги (цесії) № 1 від 08.05.2024 року та договору факторингу № 2 від 16.07.2024 року відповідно. Примірники даних угод були надані позивачем та наявні у матеріалах справи, як і витяги з реєстру боржників до них та докази на підтвердження оплати, тобто платіжні інструкції.

Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Слід зауважити, що як договір факторингу № 2 від 16.07.2024 року, так і попередній договір з первісним кредитором у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Таким чином, враховуючи усі наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Смарт Пей» набуло право вимоги до відповідачки відповідно до договору факторингу, а твердження представника відповідачки адвоката у поданому ним відзиві не знайшли свого підтвердження.

Щодо заяви представника відповідача адвоката про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, то слід зазначити наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України ).

Відповідно до норми ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідача, обґрунтовуючи заяву про застосування строку позовної давності зазначає, що строки звернення позивача до суду із позовом про стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року , за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року та за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року є пропущеними, оскільки пройшов загальний трирічний строк звернення до суду , а щодо вимог про стягнення неустойки пройшов річний строк.

Проте, згідно п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами внесеними постановою КМУ від 19.08.2022 №928) встановлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Таким чином, враховуючи вказані обставини, позовна давність (три роки) на момент звернення з позовом до суду не сплинула і тривала щонайменше аж до закінчення дії карантину в Україні.

Також, згідно п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан, який діє і на даний час.

Таким чином, враховуючи вказані обставини, позовна давність (три роки) на даний час не сплинула і буде тривати щонайменше аж до закінчення дії воєнного стану в Україні.

Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 75,55 %, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1831,33 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, на підставі статей 509, 525, 526, 610, 628, 629, 634, 1048 , п. 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Смарт Пей» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Пей" (ідентифікаційний код 43696954) заборгованість за кредитним договором №401 від 17.05.2019 року в розмірі 10004 (десять тисяч чотири ) гривні 45 копійок; за кредитним договором №401 від 16.11.2018 року в розмірі 17 907 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сім ) гривень 29 копійок, за кредитним договором №01 від 12.09.2017 року в розмірі 42 823 (сорок дві тисячі вісімсот двадцять три) гривні 81 копійок .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Пей" 1831 (одну тисячу вісімсот тридцять одну) гривню 33 копійки сплаченого судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Бєлкіна Д.С.