Справа № 510/339/25
Провадження №2/510/1308/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія заповіту від 24.03.2017р., оформленого на ім`я позивача ОСОБА_1 ; копія заяви ОСОБА_1 від 11.08.2023р. про прийняття спадщини за заповітом; копія довідки старости Новосільського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради від 17.08.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_3 на день його смерті; копія витягу від 22.08.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2015р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія звіту від 05.02.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2025р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 03.03.2025р.; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.03.2025р. (після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі був призначений спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 , відповідач являється рідним братом нині померлого.

За життя ОСОБА_3 належало майно:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 - на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 06.04.2015р.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 24.03.2017р. склав заповіт на ім`я позивача (свого племінника), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до Новосільського старостинського округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована в реєстрі за №4-42 від 11.08.2023р. Однак, всупереч встановленим правилам ведення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування посадовими особами Новосільського старостинського округу не було надіслано вищевказану заяву до Ренійської державної нотаріальної контори Одеської області для її реєстрації та відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 . У зв`язку із цим, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не була відкрита, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.03.2025р. (після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось).

Незважаючи на це, позивач спільно мешкав із ОСОБА_3 , допомагав йому по господарству, у побуті, хоча і не був зареєстрований за адресою мешкання дядька, але на день смерті мешкав разом із ним, після смерті ОСОБА_3 виконав всі поминальні обряди та поніс матеріальні витрати на його поховання.

Незважаючи на вищенаведене, оформити спадщину після смерті ОСОБА_3 неможливо у зв`язку із тим, що в позивача відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Відповідач на час розгляду справи на спадщину не претендує, не заперечує, щоб її оформив позивач.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 10.02.2025р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за заповітом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, але не до нотаріуса, а до Новосільського старостинського округу Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області. У зв`язку із тим, що були допущені порушення в роботі посадових осіб органу місцевого самоврядування, заява про прийняття спадщини до нотаріуса для її реєстрації надіслана не була, у зв`язку із чим не було підстав для заведення спадкової справи. Натомість позивач зазначив, що він спільно мешкав разом із спадкодавцем до його смерті. Це також підтвердили і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , письмові пояснення яких були надані суду. Так, згідно письмових пояснень свідків, вони є мешканцями с. Новосільське Ізмаїльського району, мешкають неподалік родини ОСОБА_3 . Зазначили, що ОСОБА_3 мешкав сам, а в останні роки життя разом із ним мешкав його племінник ОСОБА_1 , він доглядав за дядьком, допомагав йому у побуті, обробляв земельну ділянку при будинку, хоронив дядька також він. Як зазначили свідки, інших спадкоємців у ОСОБА_3 не було, за життя він підтримував сімейний зв`язок із ОСОБА_6 .

Як зазначив позивач, після смерті у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за заповітом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на будинок, розпорядження щодо його цільового використовування).

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах спадкової справи, наданої суду в якості доказу, йде мова про спадкування ОСОБА_1 майна після смерті дядька ОСОБА_3 за заповітом, який 24.03.2017р. посвідчений секретарем Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №59. Як передбачено діючим законодавством України та судовою практикою, несвоєчасне здійснення (або взагалі нездійснення) державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/8776/18). Зважаючи на те, що заповіт ОСОБА_3 посвідчений 24.03.2017р. Новосільською сільською радою Ренійського району Одеської області, за яким він усе своє майно заповів ОСОБА_1 , складений з дотримання вимог закону, підписаний особисто заповідачем, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, і сторонами у справі він не оспорюється, суд приходить до обґрунтованого висновку про прийняття спадщини позивачем саме за заповітом.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1233-1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК