Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 квітня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Матвійчук Л. В., вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації права власності та визначення частки майна особи

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 22 серпня 2024 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н. В. за реєстровим № 2071 в частині дарування житлового будинку, загальною площею 70 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 70 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, за ОСОБА_1 (зареєстровано на підставі договору дарування від 22 серпня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Куртою Н. В. за реєстровим № 2071).

Визначено, що ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яким він володіє спільно з ОСОБА_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вважаючи рішення суду незаконним, відповідач ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку і посилаючись у поданому клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на те, що вона на даний час не працює, будь-які доходи у неї відсутні, вказувала, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у розмірі 14 664 грн 39 коп., перевищує 5% її річного доходу, який становить 4 210 грн, та предметом позову є захист житлових прав, а тому просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі. На підтвердження свого майнового стану додала до клопотання довідку форми ОК-5 Пенсійного фонду України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 13 березня 2025 року за період з 1998 по 2006 роки, та з 2022 по 2024 роки.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, а апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку апеляційної скарги, сплати судового збору або подання інших документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 02 квітня 2025 року подала до Волинського апеляційного суду повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке обґрунтовувала тим, що вона на даний час не працює, будь-які доходи у неї відсутні, вказувала, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у розмірі 14 664 грн 39 коп., перевищує 5% її річного доходу, який становить 11 339 грн 69 коп., та предметом позову є захист житлових прав, а тому просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі. На підтвердження свого майнового стану додала до клопотання відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01 квітня 2025 року.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14 травня 1981 року № R(81)7.

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Пунктом 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги має бути доданий документ про сплату судового збору або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у ч. 1 цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При цьому, процесуальна норма ч. 2 ст. 133 ЦПК України є бланкетною та в частині визначення розміру судового збору, порядку його сплати, повернення і звільнення від сплати відсилає до Закону України «Про судовий збір».

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати, а отже, саме правові приписи, закріплені в наведеному Законі, підлягають застосуванню під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене Законом України «Про судовий збір» (ст. 2 цього Закону).

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, суд наділений повноваженнями зменшити тягар судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас конструкція наведених правових норм дає підстави для висновку, що зменшення судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а саме його повноваженням як формою суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

До того ж стосовно сплати судового збору законодавець визначив вичерпний перелік умов, за наявності яких можливе зменшення судових витрат, яких зазнає сторона.

Зокрема, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити розмір судових витрат стосовно сплати судового збору, якого зазнає сторона. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

При цьому, ЦПК України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 460/3138/19 та від 18 травня 2023 року у справі №160/19572/21.

У розглядуваному випадку відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки наданих нею доказів недостатньо для висновку щодо наявності випадків, встановлених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» і такі докази не підтверджують скрутне матеріальне становище відповідача.

Закон України «Про судовий збір» не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас за змістом п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» документи про майновий стан мають містити інформацію, на підставі якої суд може встановити відсоткове співвідношення розміру судового збору до річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Законом України «Про судовий збір» чітко визначено підставу для звільнення від сплати судового збору, зокрема, доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Для звільнення від сплати судового збору позивач повинен довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

На підтвердження скрутного матеріального становища відповідач разом з повторним клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги до клопотання додала відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01 квітня 2025 року, з яких вбачається, що за період з січня 2024 року по вересень 2024 року доходи відповідача становили 226 793 грн 80 коп. Вказана сума втричі більше та відрізняється від поданих відповідачем доказів про свої доходи разом із першим клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Проте, вказані відомості не є достатнім доказом підтвердження скрутного майнового стану відповідача, яка може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо). Водночас на попередню вимогу суду відповідач відомостей про наявність/відсутність у неї вкладів, нерухомого та рухомого майна, грошових допомог та компенсацій, тощо, не надала.

Отже, надані відповідачем докази до повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також надані додатково довідки з Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості та Департаменту соціальної політики Луцької міської ради не є переконливими і достатніми доказами для висновку про її скрутний майновий стан та не дають суду передбачених законом підстав для звільнення її від сплати судового збору.

Враховуючи наведені норми матеріального та процесуального закону, практику Верховного Суду, підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі у розумінні положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Зважаючи на вищенаведене, відповідачу ОСОБА_1 належить продовжити визначений в ухвалі Волинського апеляційного суду від 24 березня 2025 року строк для усунення недоліку поданої апеляційної скарги, а саме сплати судового збору або подання інших документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Керуючись ч. 4 ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні повторного клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відмовити.

Продовжити відповідачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліку апеляційної скарги, визначеного ухвалою Волинського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, а саме сплати судового збору або подання інших документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог суду апеляційна скарга буде визнана неподаною й повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя