ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/808/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/298/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря Панькевич Т.І.,

представника позивача адвоката Покотила Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №604/808/24 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року, ухвалене суддею Сидорак Г.Б., повний текст якого складено 20 грудня 2024 року у справі за позовом Фермерського господарства «Золотий жайвір» до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2024 до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ФГ «Золотий жайвір» до ОСОБА_2 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що між позивачем та відповідачем 28.05.2017 був укладений договір оренди землі №062/25 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0474 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права права оренди ФГ «Золотий жайвір» була проведена 14.06.2017. Крім того, між позивачем та відповідачем 07.06.2017 був укладений договір оренди землі №090 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0175 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права права оренди ФГ «Золотий жайвір» була проведена 21.06.2017. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» було доповнено Земельний кодекс України статтею 126-1 та Закон України «Про оренду землі» статтею 32-2. З метою приведення умов договорів у відповідність до чинного земельного законодавства ФГ «Золотий жайвір» 03.05.2024 направило ОСОБА_2 повідомлення, в яких повідомило про необхідність приведення договорів оренди землі №062/25 від 28.05.2017 та №090 від 07.06.2017 у відповідність до чинного земельного законодавства, до яких було долучено два примірника додаткової угоди №02/05/24 до Договору оренди землі №062/25 від 28.05.2017 та до Договору оренди землі №090 від 07.06.2017, один примірник кожної після підписання підлягав поверненню позивачу. Умовами додаткової угоди передбачалося внесення змін до Договору оренди, а саме доповнення п.7 Договору, який передбачав, що після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Стверджував, що вказані повідомлення з примірниками додаткових угод було направлено відповідачу та вручено, однак підписаних орендодавцем примірників додаткових угод орендар не отримав. Крім того, позивач з метою доведення до відома орендодавця свого наміру щодо продовження орендних відносин, завчасно, тобто не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення договору оренди землі, направив на адресу відповідача листи-повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж укладення договору оренди на новий строк, додавши до листів відповідні проєкти додаткових угод. Вказані листи орендаря орендодавцем було отримано.

Вважає, що ФГ «Золотий жайвір» як орендар, який належним чином виконував та виконує умови договорів оренди, має переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив орендодавця, тому в даному випадку наявне зволікання орендодавця у вчиненні дій щодо поновлення договорів оренди, яке полягає у непідписанні ним примірників додаткових угод до договорів, проєкти яких було йому направлено.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16.12.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ФГ «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Підволочиського районного суду від 04.06.2024 (провадження 2-з/604/14/24).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ФГ «Золотий жайвір» подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апелянт вважає, що листи-повідомлення від 05.04.2024 та 12.04.2024, які ОСОБА_2 направив до ФГ «Золотий жайвір», були складені, підписані та відправлені не ОСОБА_2 , який є власником та орендодавцем земельних ділянок за кадастровими номерами :01:002:0474 та :01:002:0175, а іншою особою, оскільки підписи, виконані від імені ОСОБА_2 у вказаних вище листах та в Описах вкладення до рекомендованих поштових відправлень, істотно відрізняються між собою та від підписів ОСОБА_2 в договорах оренди землі та актах прийому-передачі земельних ділянок, які складались між ним та ФГ «Золотий жайвір».

Зазначає, що у зв`язку з наведеним, позивачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, в задоволенні якого судом було відмовлено, чим допущено неповноту судового розгляду та істотно порушено норми процесуального права, внаслідок чого позивача було позбавлено можливості подати докази на підтвердження своїх доводів та аргументів, а тому також просить призначити таку експертизу в суді апеляційної інстанції.

Крім того вважає, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували понесення ним судових витрат, які підлягали відшкодуванню, а заявлений розмір судових витрат був завищений і неспівмірним із обсягом наданих юридичних послуг.

Вказує, що представником відповідача є адвокат Хацкевич Руслан Михайлович, який згідно ордеру на право представництва відповідача серії ВО №1080623 здійснює свою адвокатську діяльність індивідуально.

При цьому, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у суді першої інстанції представником відповідача долучено копії договору про надання юридичних послуг від 19.06.2024 №19/06/24/02, укладеного між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024 та платіжну інструкцію №17458051 від 04.11.2024, з яких вбачається, що юридичні послуги, а саме: консультації з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства, а також складання процесуальних документів, написання відзиву, ОСОБА_2 були надані ТОВ «Правник експерт», за які відповідач сплатив відповідні суми грошових коштів.

З вказаних документів вбачається, що адвокат Хацкевич Руслан Михайлович у справі №604/808/24 здійснював лише представництво відповідача в суді. Всі інші юридичні послуги, пов`язані із консультаціями та складаннями процесуальних документів, були надані ТОВ «Правник експерт», яке участі у справі 604/808/24 не приймало і представником відповідача не було.

Також вказує, що доказів на підтвердження сплати саме адвокату Хацкевичу Р.А. гонорару за надання правничої допомоги у даній справі, як і договору про надання правової допомоги, який укладений клієнтом з даним адвокатом, представником відповідача не надано, що позбавляє суд правових підстав для віднесення цих витрат до витрат на професійну правничу допомогу, а також подальшого їх стягнення з позивача на користь відповідача.

Крім того, з долученого представником відповідачів акту приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024 вбачається, що ТОВ «Правник експерт» надало ОСОБА_2 наступні послуги: «Консультації з питань застосування земельного, цивільного та цивільно-процесуального законодавства. Складання процесуальних документів, написання відзиву», в кількості «1», вартістю 10000.00 грн.

Однак, зазначає, що вказаний акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024, як і договір про надання юридичних послуг від 19.06.2024 №19/06/24/02, укладений між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , не містять відомостей про те, в якій саме справі відповідні юридичні послуги були надані, а також взагалі відсутні відомості про час, затрачений адвокатом (а не іншою особою) на виконані роботи, що не дає можливості визначити їх дійсність та розумність розміру.

У зв`язку із цим вважає, що заявлений розмір судових витрат (за умови наявності правових підстав для їх стягнення) є неспівмірним із обсягом наданих послуг.

В зв`язку із викладеним, апелянт просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16.12.2024 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Хацкевич Р.М. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Також просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Вказує, що ОСОБА_2 в судовому засіданні Підволочиського райсуду Тернопільської області підтвердив, що він особисто підписував та надсилав листи на адресу позивача та те, що він не бажає продовжувати орендні відносини з позивачем, а тому відсутні підстави для призначення почеркознавчої експертизи.

Вказані листи були направлені позивачу у відповідності та у строк, передбачені законом.

Таким чином вказує, що волевиявлення орендодавця про небажання продовжувати орендні відносини та заперечення в поновленні договорів оренди землі було встановлено більш ніж вагомими та беззаперечними засобами доказування та доведено до орендаря.

В судовому засіданні представник апелянта просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у них.

Інші сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи чи її слухання у їх відсутності до суду апеляційної інстанції не надходили.

У відповідності до вимог ст.ст.130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності інших сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини.

28.05.2017 між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий жайвір», в особі Дацківа В.П., було укладено договір оренди землі №062/25, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_2 передав, а орендар ФГ «Золотий жайвір» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 0.2603 га, кадастровий номер :01:002:0474. Договір оренди зареєстрований 14.06.2017 (Витяг з ДРРП №89884826 від 19.06.2017).

Крім того, 07.06.2017 між ОСОБА_2 та ФГ «Золотий жайвір», в особі Дацківа В.П., було укладено договір оренди землі №090, відповідно до умов якого орендодавець ОСОБА_2 передав, а орендар ФГ «Золотий жайвір» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 4.5988 га, кадастровий номер :01:002:0175. Договір оренди зареєстрований 21.06.2017 (Витяг з ДРРП №90371894 від 23.06.2017).

Ці два договори оренди аналогічні за своїм змістом. Відповідно до пунктів 7 та 8 договорів оренди, договір укладено на 7 років; по закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

19.03.2024 Орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_2 за вих.№С-0474-2 від 19.03.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди №1 та проєкт Договору оренди землі №С-0474. Лист-повідомлення вручено орендодавцю 21.03.2024. Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданими до нього проєктами договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

05.04.2024 Орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_2 за вих.№С-0175-2 від 05.04.2024 направив лист-повідомлення, в якому повідомив про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладеного договору оренди землі або ж на укладення договору оренди землі на новий строк, та додав два примірника Додаткової угоди №1 та проєкт Договору оренди землі №С-0175. Лист-повідомлення вручено орендодавцю 08.04.2024. Орендодавець отримав зазначене повідомлення з доданими до нього проєктами договору оренди землі, та, як вказує позивач, відповіді на лист відповідач не надав.

Окрім того, 03.05.2024 орендар ФГ «Золотий жайвір» на адресу орендодавця ОСОБА_2 за вих.№С-0474-4, №С-0175-4 від 02.05.2024 направив два повідомлення про необхідність приведення Договорів оренди землі №062/25 від 28.05.2017 та №090 від 07.06.2017 у відповідність до чинного земельного законодавства. До вказаних повідомлень додано по два примірники Додаткової угоди №02/05/24 до кожного договору оренди, згідно з якими договори оренди доповнюються новим пунктом 7: «Сторонами встановлено умову щодо поновлення договору оренди землі відповідно до ст.126-1 Земельного кодексу України, а саме: після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається». Ці повідомлення отримано відповідачем 25.05.2024.

Позивач вказує, що він як орендар належно виконав обов`язки за договорами оренди, має переважне право на поновлення цих договорів оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив оренододавця, а з боку орендодавця наявне зволікання у вчиненні дій щодо поновлення договорів оренди, яке полягає у не підписанні ним примірників додаткових угод до договорів, проєкти яких було йому направлено.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи проти позову, в судовому засіданні зазначив, що ним особисто було завчасно повідомлено орендаря про небажання продовжувати оренду. Так, він особисто писав та відправляв листи ФГ «Золотий жайвір». Він не мав бажання продовжувати орендні відносини, оскільки його не влаштовували строки оплати, про що він говорив ОСОБА_3 . Має намір самостійно обробляти землю, договорів оренди поки ні з ким не укладав.

ОСОБА_2 у листах-повідомленнях від 05.04.2024 та 12.04.2024, які направляв до ФГ «Золотий жайвір», повідомляв, що з припиненням договорів оренди не бажає поновлювати їх дію та має намір самостійно використовувати земельні ділянки для власних потреб та зазначав про те, що не приймає пропозиції щодо підписання додаткових угод (не влаштовують умови) та продажу земельних ділянок.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.07.2024 у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Покотила Ю.В. про призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи відмовлено.

Згідно п.п.1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у орендодавця відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди землі з позивачем на новий строк. Також суд вважав, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).

Так, судом належним чином встановлено, що ОСОБА_2 05.04.2024 та 12.04.2024 направив до ФГ «Золотий жайвір» листи-повідомлення, якими повідомив, що він не бажає укладати додаткові угоди до договорів оренди та не має наміру продовжувати договори оренди, що також підтвердив в судовому засіданні відповідач.

У своїй постанові від 28.09.2020 (справа №272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі відсутнє, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Золотий жайвір», і, з огляду на встановлені обставини справи та пояснення відповідача в судовому засіданні, правомірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

Колегія суддів також не вбачає за необхідне призначати таку експертизу і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. При цьому слід зазначити, що в даному випадку не має правового значення підписувались ці листи-повідомлення безпосередньо відповідачем, чи іншою, уповноваженою на це особою, оскільки Барановський Ю.Т. в судовому засіданні підтвердив їх направлення позивачу в передбачені умовами договору та законом строки до закінчення строку дії договорів оренди, а також підтвердив відсутність волевиявлення укладати додаткові угоди до договорів оренди та продовжувати договори оренди з позивачем, а тому у задоволенні клопотання ФГ «Золотий жайвір» про призначення почеркознавчої експертизи апеляційним судом відмовлено.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушення переважного права ФГ «Золотий жайвір», оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з ФГ «Золотий жайвір».

Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокат Хацкевич Р.М. надав суду копії договору про надання юридичних послуг від 19.06.2024 №19/06/24/02, укладений між ТОВ «Правник експерт» та ОСОБА_2 , наказ (розпорядження) №4-К від 03.03.2020 про прийняття Хацкевича Р.М. на роботу, акт приймання-передачі наданих послуг від 03.12.2024, з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10000 гривень за консультації з питань застосування законодавства, складання процесуальних документів, написання відзиву.

Барановський Ю.Т. сплатив по договору гонорар у розмірі 10000 грн, що підтверджується копією квитанції від 04.11.2024, №5864-2713-7216-9221.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно виходив із співмірності витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги про неналежність Акту приймання-передачі наданих адвокатом Хацкевичем Р.М. послуг як доказу, є безпідставним та необґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено конкретних вимог до такого документа, крім того у ньому зазначений перелік послуг, які адвокатом було надано та загальна сума їх вартості, при цьому у даному Акті зазначено, що він складений на підставі договору про надання юридичних послуг №19/06/24/02 від 19.06.2024, що свідчить про належність даного Акту наданих послуг саме до договору про надання юридичних послуг.

Доводи представника позивача - адвоката Покотила Ю.В. про неналежність поданих адвокатом доказів витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, оскільки на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 01.07.2024, адвокат Хацкевич Р.М. приймав участь у судових засіданнях в суді першої та апеляційної інстанцій та надавав правничу допомогу ОСОБА_2 , представляючи його інтереси.

Щодо сплати коштів за надання професійної правничої допомоги ТОВ «Правник експерт», а не безпосередньо адвокату Хацкевичу Р.М., колегія суддів зазначає наступне.

19.06.2024 між ОСОБА_2 та ТОВ «Правник Експерт» був укладений договір №19/06/24/02 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого товариство надає Барановському Ю.Т. юридичні послуги, в тому числі щодо представництва його інтересів у судах усіх рівнів, а ОСОБА_2 в свою чергу зобовязується оплатити такі послуги. Виконавець (ТОВ «Правник Експерт») має право залучати до виконання послуг третіх осіб. Адвокат Хацкевич Р.М. згідно наказу (розпорядження) №4-К від 03.03.2020 працює на посаді юриста в ТОВ «Правник Експерт», а тому сплата Барановським Ю.Т. коштів за правничу допомогу на рахунок ТОВ «Правник експерт» є належним доказом понесених витрат на правничу допомогу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне залишити без змін рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16.12.2024, а апеляційну скаргу ФГ «Золотий жайвір» без задоволення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу адвокат Хацкевич Р.М. просив стягнути з позивача ФГ«Золотий жайвір» в користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції адвокат Хацкевич Р.М. надав ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_2 від 14.02.2025, копії договору про надання юридичних послуг від 19.06.2024 №19/06/24/02, укладений між ТОВ «Правник експерт» та Барановським Ю.Т., наказ №2-К від 20.02.2025 про призначення Хацкевича Р.М. на посаду директора ТОВ «Правник Експерт», акт приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2025, з якого вбачається, що вартість отриманих послуг з надання правової допомоги складає 10000 гривень за консультації з питань застосування законодавства, написання відзиву на апеляційну скаргу.

24.03.2025 представник апелянта подав заперечення на клопотання адвоката Хацкевича Р.М. про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, яке за змістом є аналогічним доводам апеляційної скарги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Дослідивши вказану заяву адвоката та додані до нього докази, врахувавши виконану роботу адвокатом Хацкевичем Р.М., а також висловлені в судовому засіданні заперечення щодо стягнення з позивача судових витрат, колегія суддів вважає, що з позивача слід стягнути 4000 грн. адвокатських послуг, наданих відповідачу за розгляд даної справи в Тернопільському апеляційному суді, оскільки, на думку колегії суддів, саме така сума відповідає критерію справедливості та пропорційності виконаній адвокатом роботі.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 374, 375, 367, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Фермерського господарства «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 судові витрати на надання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи в апеляційному порядку у розмірі 4000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді