Провадження № 22-ц/811/354/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Квак Вадима Васильовича на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 січня 2025 року в складі судді Зими І.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

встановив:

У листопаді 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 22.07.2022 року, на її користь, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/5 зі всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2024 року. Під час перебування у шлюбі, у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення дитина постійно проживає з позивачкою.

22.07.2022 року судовим наказом Шевченківського районного суду міста Львова, справа № 466/4728/22, з відповідача стягнуто на користь позивачки, аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 12 вересня 2022 року ухвалено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на дружину в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У липні - вересні 2024 року дитині, ОСОБА_3 діагностовано дитячий аутизм та встановлено, що дитина хворіє на тяжкий психічний розлад і потребує догляду вдома. Внаслідок виявлених (встановлених) захворювань дитини, позивачка вимушена здійснювати за нею постійний догляд і потребує додаткових коштів на утримання дитини, а також оскільки самостійно не може працювати потребує виплати аліментів на себе до досягнення дитиною шести років. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною ОСОБА_3 віку шести років - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подав адвокат Квак В.В. Вважає таке незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що в липні-вересні 2024 року дитині, ОСОБА_3 , 22.03.2021 встановлено діагноз дитячий аутизм, відтак дитина хворіє на тяжкий психічний розлад і потребує догляду вдома. Таким чином, вважає, що стан здоров`я дитини (п.1 ст. 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, і вочевидь, зміна цієї обставин, зокрема істотне погіршення стану здоров`я дитини після прийнятого рішення про стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

Щодо стягнення аліментів на матір дитини, то зауважує, що позивачка скористалася своїм правом, передбаченим СК України, зважаючи на стан здоров`я дитини.

Вважає безпідставним покликання суду на те, що позивачкою не надано докази того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивачки, оскільки відповідний обов`язок доказування покладається на відповідача, а не на позивачку.

Окрім того, судом першої інстанції проігноровано, що сторона відповідача визнає і стверджує, що відповідач є військовослужбовцем і отримує заробітну плату у Збройний Силах України. Стороною відповідача не надано доказів того, що відповідач зобов`язаний утримувати ще когось із третіх осіб, а відтак сума його заробітку є достатньою щоб виплачувати аліменти на дитину та колишню дружину.

Також, вважає хибним покликання відповідача та суду першої інстанції на те, що сума стягнення не може бути більша 50% від отриманих доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оплату праці» обмеження, встановлені ч.2 цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Апелянт наголошує, що позивачка в силу необхідності догляду за дитиною, не може самостійно працювати. Зареєстрований позивачкою ФОП залишився з часів ще до народження дитини і згідно долучених до справи декларацій про доходи, не приносить жодного прибутку.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 січня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 висловив заперечення. Зауважив, що позивачкою порушено норми процесуального права щодо строків подання доказів, як і не заявлено клопотання про поновлення таких строків та не наведено причини такого пропуску.

Позивачка помилково вважає, що наявність хвороби у дитини є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів на її утримання з 1/4 до 1/3. В даному випадку, суд першої інстанції правильно зазначив, що сторона повинна довести свої вимоги, а саме те, що отримуваний до цього розмір аліментів є недостатнім, і що витрати пов`язані з утриманням дитини, порівняно із іншими періодами зросли. Натомість, позивачкою не надано жодного доказу, що витрати на утримання дочки збільшились, і отримуваних аліментів недостатньо. Також, на підтвердження своїх вимог про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 6 років, позивачка не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що дочка потребує догляду аж до досягнення нею 6 річного віку.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі судового наказу №466/4728/22, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано суду аргументів на підтвердження того, що з часу присудження аліментів, змінився стан здоров`я чи матеріальне становище дитини, платника чи отримувача аліментів, чи змінились взагалі будь-які обставини, що мають істотне значення, як і не надала підтвердження того, що вона, як матір, також несе витрати на утримання дочки та розмір таких витрат.

Колегія суддів з таким висновком погоджується частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 липня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова (справа № 466/4728/22) видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Із долучених до матеріалів справи розрахунку заборгованості по аліментах ВП №66844467 від 10.12.2024 заборгованість ОСОБА_2 зі слати аліментів, станом на 30.11.2024 відсутня.

16 листопада 2024 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста від 19 липня 2024 року Дитині сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено діагноз: Дитячий аутизм. F84.0.

Згідно довідки відокремленого підрозділу «4-а лікарня» Поліклінічного відділення КНП «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги №70 від 26.09.2024 про захворювання дитини на тяжкий психічний розлад, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рекомендовано догляд вдома. Довідка видана для одержання допомоги особою, яка здійснює догляд за хворою дитиною.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , 22.03.2021, позивач свої вимоги обґрунтувала необхідністю збільшення розміру аліментів з 1/4 на 1/3, оскільки в липні-вересні 2024 року дитині встановлено діагноз дитячий аутизм та встановлено, що дитина хворіє на тяжкий психічний розлад і потребує догляду вдома. Внаслідок виявленого захворювання у дитини, позивач вимушена здійснювати за нею догляд, що у свою чергу потребує додаткових коштів на утримання дитини. Працювати самостійно не може.

У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Варто зазначити, згідно з нормами СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2563 гривні.

Враховуючи доходи відповідача, який на даний проходить військову службу в Збройних Силах України, частка 1/4 від його доходу є значно вищою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд також зазначає, що обов`язок з утримання дитини покладається й на матір дитини.

Згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2022, 2023 роки доходи ОСОБА_1 , які фізичної-особи підприємця відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначення розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто стан здоров`я дитини належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, істотне погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів.

Згідно із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як слідує із матеріалів справи, встановлення дитині діагнозу - дитячий аутизм, беззаперечно свідчить про погіршення стану здоров`я, оскільки такий діагноз не був встановлений на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу. Однак, на переконання колегії суддів, встановлення дитині діагнозу дитячий аутизм, не може бути обов`язковою підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили, що раніше визначений розмір аліментів /1/4 від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, а це понад 16 500 грн., станом на листопад 2024, не забезпечує гармонійного розвитку дитини чи є недостатнім.

Позивачка не надала жодних доказів того, що витрати, які вона здійснює доглядаючи за дитиною, є більшими.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, які стягуються на користь позивачки на утримання дитини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, однак дійшов помилково висновку про те, що з часу присудження аліментів, стан здоров`я дитини не змінився, в той час як матеріали справи свідчать про протилежне.

Стягнення на дитину аліментів у заявленому позивачкою розмірі, суперечить як нормам процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України), так і нормам матеріального права ( ч. 5 ст. 183 СК України), який передбачає частку стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 від доходу відповідача.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

З врахуванням наведеного, якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, у випадку доведення таких додаткових витрат (надання медичних довідок, висновків лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині), позивачка має право звернутися до суду в порядку, визначено ст. 185 СК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні аліментів на колишню дружину, колегія суддів виходить з такого.

Так, звертаючись до суду із такими позовними вимогами, позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шестирічного віку. Вимоги обґрунтовувала тим, що позбавлена можливості працювати, оскільки доглядає дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій в липні - вересні 2024 року було діагностовано дитячий аутизм та встановлено, що дитина хворіє на тяжкий психічний розлад і потребує догляду вдома.

Відмовляючи у задоволенні цієї позовної вимоги, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позивачка не надала доказів того, що вона не працює та не отримує доходи, будучи зареєстрованою фізичною особою підприємцем, як і не надала підтвердження того, що дочка має вади психічного розвитку, які потребують додаткових витрат.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим з огляду на те, що такі докази були подані стороною позивача через «Електронний суд» 19 грудня 2024 року, підписані електронним цифровим підписом адвоката Квак В.В., проте судом до паперові документи до матеріалів справи не долучені, як наслідок, суд був позбавлений можливості надати їм правову оцінку.

Згідно із вимогами ч 3, 4 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз вимог зазначеної статті дає підстави стверджувати, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача утримання на її користь як дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, до досягнення цією дитиною шестирічного віку, є такими, що передбачені СК України.

При цьому суду слід врахувати, що таке право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка має вади фізичного або психічного розвитку, яка не досягла шести років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю матір`ю, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Дитині, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у липні 2024 встановлено діагноз: Дитячий аутизм. F84.0, що підтверджується Консультативним висновком спеціаліста. Дитині рекомендовано догляд вдома.

Водночас, відповідач, ОСОБА_2 є здоровим, має стабільний дохід, перебуваючи у складі ЗСУ України, отримує заробітну плату (грошове забезпечення), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини, яка проживає разом з дитиною, яка має вади психічного розвитку.

Належних доказів, які б підтверджували неможливість надавати утримання дружині відповідач суду не надав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вказані обставини не взяв до уваги та дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Водночас, колегія суддів враховує, що Сімейним Кодексом України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягненні судом на утримання дружини матері. Суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд виходить у першу чергу з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд в першу чергу виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Суд враховує, що звертаючись із позовом про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, позивачка обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність і співмірність з огляду на життєві потреби.

Враховуючи те, що відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, колегія суддів доходить висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів на її утримання в розмірі 1/5 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача буде відповідати принципу справедливості і розумності, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у стягненні з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною 6 років, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати, одночасно ухвалити нове судове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/5 частини видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 15.11.2024 і до досягнення дитиною шестирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), а в іншій частині рішення залишити без змін.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 211, 20 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 816, 80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Квак Вадима Васильовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 січня 2025 року в частині відмови у стягненні аліментів на користь дружини до досягнення дитиною шести років скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/5 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення з позовом до суду 15 листопада 2024 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк