ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року (повний текст складено 11 грудня 2024 року у м. Самар, Дніпропетровська обл.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, яку обґрунтовано тим, що він є сином ОСОБА_2 , який є інвалідом, у зв`язку з ураженням опорно-рухового апарату, 09 лютого 2023 року йому встановлена перша група інвалідності безстроково та він потребує постійного стороннього догляду. Унаслідок психічної хвороби ОСОБА_2 не може висловлювати свої думки, не може розмовляти, самостійно одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому.

Визнання ОСОБА_2 недієздатним потрібно для оформлення над ним опіки з метою захисту його прав та інтересів. Мати заявника здійснювати догляд за ОСОБА_2 не має змоги за станом свого здоров?я та зокрема й враховуючи її пенсійний вік. Заявник має добрий стан здоров?я, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває. За своїм матеріальним становищем вже тривалий час опікає та може й надалі опікати свого батька, створювати йому необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням. Повнолітні члени родини, а саме матір ОСОБА_3 , брат ОСОБА_4 не заперечують проти призначення заявника опікуном над батьком. Згідно з Поданням опікунської ради при виконавчому комітеті Піщанської сільської ради є доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном над батьком ОСОБА_2 у разі визнання його недієздатним у судовому порядку.

Просив визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною особою. Визначено встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено. Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 на Орган опіки та піклування при Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради, до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством. Зазначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання рішенням законної сили. Визначено строк дії рішення, про визнання ОСОБА_2 недієздатним - 2 (два) роки, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції у відмовленій частині вимог, як незаконне й необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном.

Вважав, що визнаючи недієздатним його батька на підставі наявних в матеріалах справи доказів та не призначаючи ОСОБА_1 опікуном над батьком або будь-яку іншу фізичну особу, яка в реалії може забезпечити функціонування та життєзабезпечення підопічного є беззаперечним обмеженням прав недієздатного та не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Звертає увагу, що кожна недієздатна особа має опікуна із числа родичів і лише у разі відсутності таких, обов`язок опікуна може бути покладено на заклад в якому перебуває недієздатна особа.

Також зазначав, що ним надано всі необхідні докази для обґрунтування доцільності призначення саме його- заявника опікуном недієздатного батька. Зокрема у поданні органу опіки та піклування, яке не правомірно відхилив суд першої інстанції, враховано всі обставини для визначення опікуном саме ОСОБА_1 , зокрема його вік, фінансовий стан та стан здоров`я, відносини із батьком, не бажання другого сина здійснювати догляд за батьком, неможливість у дружини через стан здоров`я здійснювати догляд за ОСОБА_2 і т.п. Крім того, звертає увагу, що питання щодо призивного віку заявника та введення у країні воєнного стану також врахована органом опіки та піклування у поданні.

Оформлення ОСОБА_1 опіки над недієздатним батьком направлене на захист прав та інтересів останнього, а тому суд першої інстанції, відмовляючи у цій частині, неправильно застосував положення ст. 65 ЦК України та ч.2 ст. 172 СК України.

Від Піщанської сільської ради надійшли пояснення, в яких вони звертали увагу на порушення судом першої інстанції вимог закону під час визнання особи недієздатною та не призначення їй опікуна, оскільки це є процесуальним обов`язком суду за відповідним поданням органу опіки та піклування. Таке подання було надано суду першої інстанції на підставі встановлених органом опіки та піклування обставин під час виїзду за місцем проживання заявника та його батька, перевірок матеріального, фінансового та психологічного стану заявника та умов проживання недієздатного. Також звертають увагу, що опікуном чи піклувальником може бути лише фізична особа.

Про час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень у вигляді повісток та заяви про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та представника Органу опіки та піклування.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 з 19 червня 2020 року до 01 лютого 2024 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до акту підтвердження спільного проживання від 07 вересня 2023 року, складеного депутатом Піщанської сільської ради в присутності свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає в АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_2 . Згідно з інформаційною довідкою Центру надання адміністративних послуг Пішанської сільської ради № 228 від 08 вересня 2023 року, за відомостями Центру ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

З 02 лютого 2024 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 з 09 лютого 2023 року встановлено першу А групу інвалідності безстроково. Інвалідність з дитинства з ураженням опорно рухового апарату.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Дніпровської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 201 від 23 травня 2024 року, ОСОБА_2 виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі деменції при хворобі Паркінсона. За своїм психічним станом в теперішній час іспитований не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що за своїм психічним станом в теперішній час ОСОБА_2 не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому є необхідність визнати його недієздатним.

Відмовляючи у призначенні заявника ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що надані документи мають часові суперечності, а подання органу опіки та піклування є необґрунтованим через відсутність у ньому оцінки тих фактів, що заявник є військовозобов`язаним, ОСОБА_2 має інших родичів першого ступеня споріднення (дружина, інший син), не зазначення, хто фактично здійснює догляд за ОСОБА_2 , не дослідження питання можливості або неможливості здійснення догляду іншими особами. Крім того подання не містить відомостей про з`ясування органом опіки та піклування особистих взаємин між опікуном і підопічним, а також не містить належної мотивації чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном батька, а не будь-яку іншу особу.

Із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яка стосується відмови у призначенні заявника опікуном свого батька можливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій - п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Встановивши, що ОСОБА_2 має тяжкий психічний розлад, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим він потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання його недієздатним.

Рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядалось.

Судом першої інстанції встановлено, що у визнаного недієздатним ОСОБА_2 , окрім заявника ОСОБА_1 є ще один син та дружина. В поданні органу опіки та піклування це не відображено та не зазначено, чому вказані особи не можуть бути опікунами свого недієздатного чоловіка та батька. Так, матеріали справи дійсно містять відомості, що дружина ОСОБА_1 не може за станом здоров`я здійснювати догляд за чоловіком, однак це не відображено у поданні, крім того у поданні не має висновків щодо другого сина, не відображено ким здійснювався догляд за ОСОБА_2 до цього часу.

Встановивши, що у ОСОБА_2 є інші близькі особи, які можуть бути його опікунами, а подання органу опіки та піклування складене на ОСОБА_1 , як на потенційного опікуна не є вмотивованим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про призначення опікуна із зазначених підстав.

Аргументи заявника про те, що у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про призначення опікуна обов`язки опікуна ні на кого не покладено, є безпідставними, оскільки відмова в задоволенні таких вимог не позбавляє орган опіки та піклування вирішити питання опіки над недієздатним ОСОБА_2 відповідно до законодавства. При цьому зазначене не є обмеженням прав і свобод недієздатного в питанні призначення опікуна.

Посилання на те, що судом першої інстанції не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах, наведених в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновки, зроблені судом першої інстанції у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду у аналогічних справах.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі з огляду на особисте трактування положень матеріального права.

Що ж стосується посилання апелянта на порушення норм процесуального права через розгляд справи не у строки встановлені ЦПК України, то зазначене, з огляду на правильність висновків суду першої інстанції по суті вирішуваного питання, не є обов`язковою підставою у розумінні положень ч. 3 ст.376 ЦПК України для скасування рішення.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст. ст. 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Судді: