Справа №: 343/402/25
Провадження №: 2/343/313/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувшись 27.02.2025 в Долинський районний суд Івано-Франківської області просить ухвалити рішення, яким:

розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 50;

неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити на проживанні з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 квітня 2024 року між нею, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено шлюб, зареєстрований Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №50.

До укладення шлюбу вони проживали разом. В них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння.

Ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Під час подружнього життя, з вини чоловіка між ними виникали непорозуміння, вона не надавала їм значення, мирилася зі всім заради збереження сім`ї. Але чоловік все частіше почав влаштовувати різного роду сварки, скандали, під час яких ображав її нецензурними словами, висловлював неповагу до неї, вчиняв бійки.

Сімейні конфлікти набули постійного характеру.

Внаслідок втрати поваги, любові та дружби одне до одного їх сім`я розпалася.

З урахуванням викладеного, вважає, що подружні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні.

Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і надання терміну для примирення недоцільним (а.с.1-2).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2025 цивільна справа № 343/402/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.12).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 03.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/402/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове засідання на 21.03.2025 (а.с.13).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.03.2025 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.04.2025 (а.с.18).

Позивачка ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. Категорично настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному об`ємі, не заперечив проти задоволення позову.

Cуд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача ,вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5) свідчить про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 30 квітня 2024 року був укладений шлюб зареєстрований Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №50. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 .

У сторін за час спільного проживання народилося четверо дітей: ІНФОРМАЦІЯ_4 донька ОСОБА_8 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 а.с.6); 27.10.2017 син ОСОБА_9 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 а.с.7); 28.02.2020 донька ОСОБА_10 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 а.с.8); 28.02.2020 син ОСОБА_11 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 а.с.9).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.

Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася.

Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України).

Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти цього, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дітей порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.

Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Суд, враховуючи вік малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , те , що діти проживають разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу малолітніх дітей сторін по справі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , слід залишити із позивачкою, з якою вони на даний час фактично проживають.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30 квітня 2024 року Долинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №50 - розірвати.

Неповнолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити проживати з мамою, позивачкою по справі, ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш