Справа № 629/7429/24
Номер провадження 2/629/182/25
08.04.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді Попова О.Г., за участю секретаря Уваренко В.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого у шлюбі, -
Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що оскільки сторони у шлюбі придбали саме 1/2 частину житлового будинку, то і позивачка претендує саме на 1/4 спірного будинку та земельної ділянки відповідно.
Відповідач та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні частково заперечували проти позовних вимог. У відзиві та запереченні відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнати право власності за позивачем на 1/4 частину земельної ділянки та на 1/8 частину житлового будинку. В обґрунтування зазначив, що при визначенні частки у спірному майні представник позивача не враховує рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.10.1997 року, згідно якого мав місце реальний розподіл вказаного житлового будинку і ОСОБА_5 (колишній дружині) було виділено кімнату площею 19,3 кв.м, веранду площею 12,4 кв.м, коридор площею 11,7 кв.м, кухню площею 7,8 кв.м, всього загальна площа становила 51,2 кв.м, що менше ідеальної долі. Таким чином, вважає, що доля кожного із них у спільно придбаному у шлюбі майні складає по 1/2 частині, тобто по 25,6 кв.м загальної площі на кожного. Також зазначив, що не згоден з експертною оцінкою вартості будинку, оскільки оцінка будинку складена відповідно до цін Вінницької області, а не Харківської, не враховано, що будинок знаходиться в селі за 30 км від районного центру, в будинку відсутнє газове опалення, будинку майже 50 років.
Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони в період з 02.10.1997 року по 25.07.2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області про розірвання шлюбу від 25.07.2023 року.
За час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі ними було придбано майно, а саме 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, посвідченого 02.11.2005 року Звада В.В., державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області.
1/2 частина зазначеного житлового будинку належала на праві власності колишній дружині відповідача ОСОБА_5 на підставі рішення Лозівського районного суду Харківської області від 11.04.1996 року.
ОСОБА_4 було надано згоду на купівлю її чоловіком ОСОБА_3 вище зазначеної частини житлового будинку, що підтверджується копією заяви датованої Лозівській державній нотаріальній конторі від імені ОСОБА_4 02.11.2005 року.
Відповідно до звіту про оцінку майна складеного ТОВ «Оціночний центр «Сквейрум» 20.11.2024 року, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 90,30 кв.м, житловою площею 50,50 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 300000 грн.
Між позивачем та відповідачем домовленості щодо порядку та поділу майна не має.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 Сімейного кодексу України).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено законом або договором. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно із ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності житлового будинку, будівлі або споруди.
Вирішуючи по суті спірні правовідносини між сторонами, суд враховує, що 1/2 частина спірного будинку та земельна ділянка, на якій розташований цей будинок, були придбані сторонами під час шлюбу та зареєстровані за відповідачем, що не заперечується сторонами, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим підлягає поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.
Щодо незгоди відповідача з експертною оцінкою вартості будинку, то суд зазначає, що відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості будинку, наданої позивачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової його вартості суду з боку відповідача надано не було.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_4 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Олексій ПОПОВ