Справа № 559/2939/24
Провадження № 2/559/85/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

26 березня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участі секретаря судового засідання Рижко С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

законної представниці неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представниці позивача - адвоката Вишковської В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому виповнилося 14 років, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Біологічного батька з народження не знає взагалі, той самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, ніколи не приділяв йому належної уваги та турботи. Шлюб було розірвано між батьками, коли йому виповнився один рік. З того часу єдиний хто займається його вихованням та утримання - це мама. Батько ж з ним не спілкується, не цікавиться його життям. Проживає з мамою, її чоловіком ОСОБА_5 та братом і сестрою по маминій лінії. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо нього як сина та відсутності будь-якого контакту між ними, порушуються його права як дитини, яка має право на опіку та турботу, йому від цього дуже прикро, тому і звернувся до суду з позовом.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 15.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Після повторного авторозподілу, ухвалою від 07.10.2024 справу прийнято в провадження судді Жуковської О.Ю. та призначено підготовче засідання. 09.12.2024 ухвалою суду залучено до участі у справі законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 05.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності. Поданий письмовий висновок підтримує у повному обсязі та просить прийняти рішення в інтересах дитини. Додаткових заяв та клопотань не має.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що батько ніколи не цікавився його життям, за 15 років ні разу не написав, не телефонував, не приходив до нього додому, не вітав з днем народження. Бачив батька кілька разів на вулиці, але з ним не спілкувався. За 15 років життя він з батьком жодного разу не спілкувався, знає, що це його батько, оскільки мама показувала йому фото. Рішення про позбавлення відповідача батьківських прав було прийнято ним самостійно і усвідомлено, бо він хоче вчитись за кордоном, а мама не зверталась з позовом до батька раніше, хотіла дати йому шанс. Тому він вирішив зробити це самостійно і наполягає, щоб суд позбавив батьківських прав чоловіка, якого і не знає він сам.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засідання пояснила, що вони з чоловіком перестали разом проживати ще до розлучення, сина народжувала без біологічного батька дитини. Коли сину виповнився один рік, то вони розлучилися офіційно. Спершу вона ще спілкувалася з відповідачем в мережі Інтернет, він бачив фото їхнього ще маленького сина. Але його це взагалі не цікавило, і його родину також. Бувало, що бачилися з відповідачем на вулиці чи в магазині, з його сторони жодного інтересу не було. Раніше не зверталась з позбавленням його батьківських прав, тому що думала, що він одумається, помудрішає, згадає, що в нього є дитина. Однак, цього не відбулося. Оскільки син має намір поступати вчитися за кордон, щоб не потрібно було отримувати дозвіл біологічного батька, зазначати його у документах, то син вирішив звернутись із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, а вона підтримує його в цьому рішенні.

Представник позивача адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Біологічний батько взагалі відсутній з самого народження у житті ОСОБА_1 . Мама позивача не подавала позов про позбавлення відповідача батьківських прав, так як думала, що той одумається та виправить своє ставлення до дитини. Однак цього не сталося і ОСОБА_1 , підрісши, вирішив сам реалізувати це право, так як батько не цікавиться його життям, навчанням у школі, не цікавився його здоров`ям. Відповідачу відомо, де проживає його син, однак він жодного разу не намагався якимось чином з ним зв`язатися чи прийти, принести якийсь подарунок чи хоча б зателефонувати. Таким чином відповідач у справі свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 02 березня 2011 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю (а.с.11).

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно інформації, наданої Дубенським ліцеєм №2, ОСОБА_1 навчається у 9-Б класу даного закладу з 2016 року. Батько дитини ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні свого сина, не цікавиться його шкільним життям, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах та індивідуальних консультаціях, не підтримує зв`язків з класним керівником та вчителями. Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 постійно цікавиться життям і навчанням сина, спілкується з педагогами, відвідує батьківські збори. У електронному шкільному журналі теж зареєстрована мама (а.с.12).

Згідно інформації, наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» Дубенської міської ради від 25.07.2024, при зверненні до лікаря за медичною допомогою чи при проходженні профілактичних оглядів, проведень щеплень, цікавиться здоров`ям сина ОСОБА_1 виключного його мама ОСОБА_2 .. Батько дитини ОСОБА_3 до сімейного лікаря з приводу захворювань сина не звертався, станом здоров`я не цікавився, з лікарем не консультувався (а.с.13).

Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї від 26.07.2024 встановлено, що ОСОБА_1 , 2010 року народження проживає з мамою ОСОБА_2 , чоловіком мами ОСОБА_5 , братом ОСОБА_9 , 2014 року народження та сестрою ОСОБА_10 , 2016 року народження. Умови проживання задовільні, у ОСОБА_1 наявна окрема кімната, дитина забезпечення одягом, взуттям, канцелярією. Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 останніх тринадцять років не бере участі у вихованні та утриманні свого сина (а.с.14).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради від 19.12.2024 визнано неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем та вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.75-76).

IV. Норми права, які застосував суд.

За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Стороною позивача було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, і подання позову, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини.

Під час розгляду справи, зокрема, з показань самого неповнолітнього позивача та його матері, встановлено, що ОСОБА_3 не має у житті дитини з самого народження, він не телефонує синові, не приїздить до нього, не вітає з днем народження, не дарує подарунків, та взагалі не цікавиться його життям. За 15 років життя неповнолітній ОСОБА_1 жодного разу з батьком не спілкувався, знає, як той виглядає лише з фотографій, наданих його матір`ю. Оскільки біологічний батько не приймає жодної участі у житті дитини, хлопець самостійно, досягши відповідного чотирнадцятирічного віку, вирішив подати позов про позбавлення його батьківських прав і таке рішення є усвідомленим і підтриманим матір`ю дитини, яка турбується про його теперішнє і майбутнє.

Суд першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_1 не знає свого батька, з яким жодного разу за своє життя не спілкувався який зовсім не виконує батьківські обов`язки, тому є підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо його сина, відповідно п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Також, суд роз`яснює ОСОБА_3 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 165, 166, 169, 180 СК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити: позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 03.04.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Законна представниця неповнолітнього позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_1 .

Представниця позивача: адвокат Вишковська Валентина Іванівна, адреса вул. Поповича,30, м. Дубно Рівненської області, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради, адреса вул. Замкова, 4, м. Дубно, Рівненська область.

Суддя О.Ю. Жуковська