УХВАЛА

03 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 401/2840/22

провадження № 22-ц/4809/723/25

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення на його користь грошової компенсації вартості частини спірного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено; визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 7/25 частини, вартістю 47685,00 грн, квартири АДРЕСА_1 ; визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 18/25 частини, вартістю 169065 грн, квартири АДРЕСА_1 ; у порядку поділу майна за ОСОБА_2 визнано загалом право власності на 16/25 частини, вартістю 156060 грн, квартири АДРЕСА_1 , з яких 7/25 частин є його особистою приватною власністю; у порядку поділу майна визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/25 частини, вартістю 60690 грн, квартири АДРЕСА_1 ; визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки «Mazda 3», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; у порядку поділу майна стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 104527,95 грн, як компенсацію за частину права власності (загальною вартістю 5404 долари США), проданого, без згоди іншого співвласника, ОСОБА_1 автомобіля вартістю 2702 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 15 березня 2023 року складає 104527,95 грн, автомобіля марки «Mazda 3», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; здійснено розподіл судових витрат.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

24 березня 2025 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів справи після усунення судом першої інстанції недоліків у оформленні.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступного.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.

Однак, позивачкою до копії апеляційної скарги не додано останньої дев`ятої її сторінки, що містить, зокрема, прохальну частину скарги. Викладене свідчить про недотримання скаржницею вимог п. 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (п. 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17).

Відповідно до п.п. 2, 9, 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч.2 ст.176 ЦПК України).

Частина 3 ст. 6 Закону визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За вимогами ч. 6 ст. 6 Закону за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

В абз. другому п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 № 10 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (зі змінами) роз`яснено, що у разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Відповідно до п.п. 1 п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного, виходячи зі змісту вимог первісного та зустрічного позовів та вартості спірного майна, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня 2022 року, позивачкою за первісним позовом мав бути сплачений судовий збір у сумі 3159,90 грн (2167,50 грн + 992,40 грн) та позивачем за зустрічним позовом з урахуванням уточнень позовних вимог - у сумі 5583,08 грн (992,40 грн + 992,40 грн + 1560,60 грн + 992,40 грн + 1045,28 грн).

Пунктом 6 ч. 2 ст. 4 Закону передбачено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставку судового збору встановлено у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Оскільки зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції у даній справі скаржницею оскаржується у повному обсязі, тобто як щодо розгляду судом вимог первісного позову, так і в частині розгляду вимог зустрічного позову, за подання апеляційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 13 114,47 грн: (3159,90 грн + 5583,08 грн) х 150% = 13114,47 грн.

Однак, до апеляційної скарги додано докази сплати судового збору у сумі 1488,39 грн, що на 11 626,08 грн менше від суми, що підлягала сплаті відповідно до Закону.

Отже, скаржницею не надано до апеляційного суду доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2025 року, - залишити без руху.

Запропонувати скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- повний текст копії апеляційної скарги для відповідача за первісним позовом;

- докази сплати (доплати) судового збору у сумі 11 626,08 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду.

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л. М. Дьомич