Справа № 489/695/25
Провадження № 2/489/1313/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення,

встановив:

У лютому 2025 року МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку боргу за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3 095,37 грн. та судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що МКП «Миколаївводоканал» надає населенню м. Миколаєва послуги з водопостачання та водовідведення, в тому числі споживачам за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір про надання послуг водопостачання та водовідведення між позивачем та споживачами за вказаною адресою було укладено шляхом оформлення особового рахунку № НОМЕР_1 та видачі абонентам розрахункового документа (розрахункової книжки). Свої зобов`язання щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення позивач виконував в повному обсязі та належним чином. Проте відповідачами оплата своєчасно та в повному обсязі не проводилась. В результаті цього за період з лютого 2022 року по 10.01.2025 наявна заборгованість у сумі 3 095,37 грн., яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентської плати.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

03.03.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та незаконність нарахування абонентської плати у розмірі 1 370,95 грн., просить відмовити у задоволенні позову. Також просить зобов`язати МКП «Миколаївводоканал» здійснити перерахунок вартості послуг за період їх ненадання або надання неналежної якості та надати докази щодо якості води за період з 01.05.2022 по 01.02.2025.

27.03.2025 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково на суму 748,968 грн. згідно показів повірених лічильників (сума заборгованості 7864,164 грн., а сплачено відповідачем за квитанціями 7115,196 грн., на підтвердження чого надав копії квитанцій та фотокопії показів лічильника на воду), нарахування абонентської плати у розмірі 1 370,95 грн. вважає незаконним. Також відповідач посилався на подання позивачем неякісної води, яка не відповідає санітарним нормам. 27.03.2025 відповідачем подано заяву, в якій він просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності за період з 01.02.2022 по 10.01.2025, оскільки наявна сума боргу, що виникла до вказаної дати, що підтверджується копією історії фінансового стану абонента.

Представник позивача МКП «Миколаївводоканал» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином про що свідчать зворотні повідомлення про вручення їм судової кореспонденції. 27.03.2025 від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Миколаєва, сформованого 04.02.2025, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно розрахунку позивача внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язань щодо сплати спожитих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою станом на 10.01.2025 утворилась заборгованість в розмірі 3095,37 грн., що підтверджується розрахунком позивача, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентської плати.

У зв`язку з набранням чинності постанови КМУ від 02.02.2022 № 85 «Про внесення змін до постанови КМУ № 690» та керуючись нормами ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 633, 634 ЦК України, позивач опублікував публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що є публічним договором приєднання, яка поширюється на споживачів. Договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті позивача співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з підприємством, власники індивідуальних житлових будинків не вчинили дії щодо відключення (відмови) від послуги підприємства.

За особовим рахунком споживачів з 01.02.2022 встановлена абонентська плата в розмірі 38,08 грн.

Від відповідачів не надходило заяв щодо припинення користування послугами. Свої обов`язки щодо надання послуг МКП «Миколаївводоканал» виконував в повному обсязі та належним чином. Скарг та претензій від відповідачів для здійснення перерахунку вартості послуг за період їх ненадання, надання невідповідної якості не надходило.

За адресою реєстрації відповідачів було надіслано попередження про необхідність оплати боргу, який утворився станом на 19.07.2024 у розмірі 4964,00 грн., яке відповідачами в повному обсязі виконано не було.

Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку та видачі розрахункової книжки не суперечить діючому законодавству.

Споживачі, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та водовідведення або звертаються до МКП «Миколаївводоканал» для отримання вказаних послуг, та вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов Договору. У зв`язку тим, що даний договір є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачем).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, якими є не тільки законні, а й підзаконні нормативно-правові акти. За відсутності таких умов та вимог зобов`язання виконується відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Будь-яких доказів з приводу того, що відповідачі відмовлялись від надання вищевказаних послуг, або ці послуги не надавалися, або надавалися не в повному обсязі, чи зверталися до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг, або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг - суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

З огляду на вказане, саме на відповідачів покладено обов`язок укладення договору із позивачем на надання відповідних послуг.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати послуги водопостачання та водовідведення, а відповідачі повинні за них сплачувати в силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Приписами статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» встановлено, що споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

При цьому, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2025, право власності на кв. АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка не є відповідачем у справі, по 1/3 частині за кожним, з 28.01.2009. Право власності у ОСОБА_2 на квартиру за вказаною адресою відсутнє.

Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири, до якої надаються послуги з водопостачання та водовідведення позивачем (відповідачі мають по 1/3 частці кожний), в силу належності квартири на праві спільної часткової власності, кожен з них має нести відповідальність пропорційно своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками та користувачем квартири щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано. Іншу 1/3 частку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення має сплатити відповідач ОСОБА_2 , який є споживачем послуг позивача, як особа, що зареєстрована в квартирі і не спростувала наданими до відзиву доказами, що не користувалась послугами позивача.

Враховуючи, що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з кожного з них заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення у розмірах по 1 031,79 грн. з кожного, що разом становить 3 095,37 грн.

Подібний висновок наведений у постанові ВС від 20.09.2018 у справі № 522/7683/13.

При цьому суд не приймає до уваги доводи у відзиві відповідача ОСОБА_3 щодо необґрунтованості вимог в частині стягнення абонентської плати через неукладення між сторонами письмового договору, оскільки суд дійшов висновку, що між сторонами фактично склались договірні відносини, у зв`язку тим, що договір МКП «Миколаївводоканал» є договором приєднання, його умови не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (споживачами).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.

Інші доводи відповідачів суд знаходить таким, що не заслуговують на увагу й не впливають на висновки суду про наявність підстав для задоволення позову.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255цього Кодексу.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як встановлено з матеріалів справи, МКП «Миколаївводоканал» звернулося до суду з позовом 03.02.2025 року з вимогою стягнення про стягнення заборгованості за період з лютого 2022 року по 10.01.2025. Разом з тим, до відзиву ОСОБА_2 долучив копію історії фінансового стану абонента, згідно якої за квартирою,д е проживають відповідачі,існував борг на 01.01.2022 у розмірі 1177,88 грн.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, відповідно до п. 19 перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З огляду на викладене доводи відповідача ОСОБА_2 про сплив строку позовної давності є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках по 1/3 частині з кожного (по 807,47 грн. з кожного).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2022 року по 10.01.2025 у загальному розмірі 3 095,37 грн. - по 1 031,79 грн. (одній тисячі тридцять одній гривні 79 копійок) з кожного, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення та абонентської плати.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., по 807,47 грн. (вісімсот сім гривень 47 копійок) з кожного.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 161, ;

відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 07.04.2025.

Суддя Г.А. Микульшина