Справа №671/379/23 2/760/2401/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Зеленчуку М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Муніципальна компанія "Житлосервіс" Волочиської міської ради, третя особа: Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна, суд -

В СТ А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до Комунального підприємства Муніципальна компанія "Житлосервіс" Волочиської міської ради, третя особа: Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2022 року, під час оформлення спадкових прав на квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , їй стало відомо, що на її нерухоме майно накладено арешт, реєстраційний номер обтяження: 5252768, який зареєстровано 05.07.2007 реєстратором Волочиською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Волочиського ДВС №412/6-06 від 05.07.2007.

Зазначила, що 27.03.2006 Волочиським районним судом Хмельницької області винесено заочне рішення у справі за позовом Волочиської житлово-експлуатаційної контори до неї про стягнення заборгованості за користування житлом. Відповідно до вказаного рішення стягнуто з позивачки на користь Волочиської житлово-експлуатаційної контори заборгованість за користування житлом в розмірі 713,53 коп.

Також зазначила, що у відповідь на її заяву від 01.02.2023 комунальне підприємство Муніципальна компанія «Житлосервіс» Волочиської міської ради повідомило, що Волочиське комунальне підприємство житлово-експлуатаційна контора, було перейменовано згідно рішення «Про перейменування комунального підприємства Волочиської міської ради» №15-20/2022 від 06.07.2022 на комунальне підприємство Муніципальна компанія «Житлосервіс» Волочиської міської ради. Заборгованість за надані послуги відсутня.

09.02.2023 позивачка звернулась з листом до Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанови про накладення арешту на все її нерухоме майно.

13.02.2023 позивачці надійшла відповідь з Волочиського відділу державної виконавчої служби про те, що в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП) та Спецрозділу АСВП, що включає в себе Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень було встановлено, що у Волочиському відділі державної виконавчої служби на виконанні відсутні виконавчі провадження, боржником по яких виступає ОСОБА_1 .

Також позивачкою вказано, що у вказаному листі зазначено, що Волочиський відділ державної виконавчої служби не має можливості скасувати постанову про накладення арешту на все майно від 05.07.2007 у зв?язку із закінченням зберігання завершеного виконавчого провадження та рекомендовано для зняття арешту звернутись до суду.

Позивачка вказує, що на даний час виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на її нерухоме майно закінчено, заборгованість відсутня, тому підстав для продовження арешту на її нерухоме майно немає.

Враховуючи викладене, просить зняти арешт з її нерухомого майна, який накладений згідно постанови №412/6-06 від 05.07.2017 Волочиським ДВС.

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 21.02.2023 матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Муніципальна компанія "Житлосервіс" Волочиської міської ради, третя особа: Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.04.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі копію позовної заяви з додатками.

Відповідач та третя особа отримали копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений строк відзив від відповідача та пояснення від третьої особи не надійшли.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності, арешт накладено на невизначене майно, все майно. Власник: ОСОБА_1 , Код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . Заявник: державний нотаріус Кочаток Т.В., Код: 02901003, 31200, Хмельницька обл., Волочиський р., м. Волочиськ. пл. Центральна, ЗА. Реєстраційний номер обтяження: 5252768. Зареєстровано: 05.07.2007 17:43:13 за №5252768 реєстратором: Волочиська державна нотаріальна контора, 31200, Хмельницька обл., Хмельницький р., м. Волочиськ, вул. Слави, 1. Підстава обтяження: постанова, 412/6-06, 05.07.2007, Волочиськ ДВС.

Згідно відповіді №5271 від 13.02.2023 Волочиського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на заяву позивачки, вбачається, що Волочиський відділ державної виконавчої служби не має можливості скасувати постанову про накладення арешту на все майно від 05.07.2007 у зв`язку із закінченням зберігання завершеного виконавчого провадження.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні та просить суд зняти арешт з її нерухомого майна, який накладений згідно постанови №412/6-06 від 05.07.2017 Волочиським ДВС.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України (у редакції станом на момент подання позовної заяви) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Установивши, що позивачка є боржником у виконавчому провадженні, суд зазначає, що вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19).

Отже, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює, що частина перша статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447-1 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. (частина перша статті 449 ЦПК).

Проте, бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з майна є триваючим правопорушенням, а тому оскаржується в будь-який час шляхом подання скарги в порядку, передбаченому ЦПК.

Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням, обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Схожа за змістом правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 22.12. 2021 у справі №760/19348/2011.

Посилання позивачки на знищення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну його зберігання, судом не приймаються до уваги, так як положення чинного законодавства не встановлюють, що вказані обставини звільняють виконавця, який допустив відповідне порушення закону, від обов`язку зняти арешт з майна у випадку закінчення виконавчого провадження.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14.08.2023 у справі №927/322/14.

Керуючись ст.ст. 255,353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Муніципальна компанія "Житлосервіс" Волочиської міської ради, третя особа: Волочиський відділ державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з нерухомого майна закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.А. Усатова