Єдиний унікальний номер справи №754/3486/24
Провадження №22-ц/824/2291/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ ФК «Кредит Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.09.2022 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 100306698, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 10 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 25.09.2022 року. Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму, однак відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору.

Як зазначає позивач, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 100306698 від 10.09.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 року сума заборгованості відповідача становить 39 500,00 грн. та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 28 500,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 1000,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22205573/1 від 06.03.2024 року.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 липня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 100306698 від 10 вересня 2022 року в сумі 39 500,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене через неправильне застосування норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати в повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження розрахунку заборгованості і самої суми кредиту. Виконаний позивачем розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог. У зв`язку з недоведеністю суми заборгованості, нарахування відсотків за користування кредитом є неправомірним. Стверджує, що позивачем не було доведено ані факт підписання саме відповідачем відповідним ідентифікатором вищевказаного договору, ані факт того, що саме такий ідентифікатор, який вказаний на документах був надісланий відповідачу для підписання кредитного договору з первісним кредитором. Вказує, що доданий до позовної заяви витяг з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не є належним доказом наявності права вимоги у позивача до відповідача, оскільки такий документ формується одноособово позивачем з можливістю внесення будь-яких даних, які фактично нічим не підтверджені. Також позивачем не надано до суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, а також інших доказів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів, наявність простроченої заборгованості, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами.

04 грудня 2024 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За таких умов апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання встановлених законом умов) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків:

За результатами розгляду справи суд першої інстанції вважав доведеним, що 10.09.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 100306698, за п.1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 105 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 24.12.2022 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 10.09.2022 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.2 договору, пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 25.09.2022 року. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 24.12.2022 року (дата остаточного погашення заборгованості).

Згідно з п.1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 1500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 1500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового строку.

Згідно п.1.5.3 договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 27 000,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Вказаний кредитний договір укладено в електронному вигляді відповідно до ст.ст.11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Так, для укладення цього договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» https://miloan.ua/, відповідач подав анкету-заявку на отримання кредиту № 100306698. ТОВ «Мілоан» було направлено ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) - одноразовий ідентифікатор, при веденні якого останній підтвердив прийняття умов кредитного договору № 100306698 від 09.09.2022 року.

Вказаний порядок укладення договору передбачено п.6 кредитного договору, згідно з яким цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.

Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Визначено, що цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано копію платіжного доручення № 50768806 від 10.09.2022 року на суму 10 000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 , а також відповідну квитанцію.

Відповідно до даних відомостей про щоденні нарахування та погашення, складеного ТОВ «Мілоан» за період з 10.09.2022 року по 24.12.2022 року, та розрахунку позивача заборгованості за Договором про споживчий кредит за вказаний період у відповідача наявна заборгованість в розмірі 39 500,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 28 500,00 грн.; заборгованість за комісіями становить 1000,00 грн.

Також судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 року. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 100306698 від 10.09.2022 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 року сума заборгованості відповідача становить 39 500,00 грн. та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 28 500,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 1000,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що під час укладення кредитного договору № 100306698 від 10.09.2022 року сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд першої інстанції зазначив, що для укладення цього договору в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальнісю «Мілоан» https://miloan.ua/, відповідач подав анкету-заявку на отримання кредиту № 100306698. ТОВ «Мілоан» було направлено ОСОБА_1 електронне повідомлення (SMS) - одноразовий ідентифікатор, при веденні якого останній підтвердив прийняття умов кредитного договору № 100306698 від 09.09.2022 року.

Як убачається з довідки про ідентифікацію одноразовий ідентифікатор надісланий ОСОБА_1 10.09.2022 року на номер телефону, який вказано відповідачем у апеляційній скарзі.

Таким чином, посилання відповідача на те, що він не укладав кредитний договір, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції щодо доведеності позивачем факту укладення між сторонами зазначеного договору.

У той же час, звертаючись до суду, позивач зазначав про те, що ТОВ «Мілоан» на виконання умов вказаного вище договору були фактично надані відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника, вказану ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. При вирішенні справи суд першої інстанції вважав наведені посилання позивача належним чином доведеними, однак з цим не може погодитися колегія суддів апеляційного суду.

На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано копію платіжного доручення № 50768806 від 10.09.2022 року на суму 10 000,00 грн., в якому зазначено отримувачем ОСОБА_1 , номер картки НОМЕР_1 , а також відповідну квитанцію виписку з особового рахунку за кредитним договором №100306698 , підписану представником ТОВ «ФК Кредит капітал».

Вказане платіжне доручення, яке надане суду позивачем, не є доказом перерахування коштів, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є первинним бухгалтерським документом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Окремо суд зважає на те, що вказане платіжне доручення взагалі не містить жодної інформації про його виконання.

Довідки інших фінансових компаній також не є а ні первинними бухгалтерськими документами, а ні документами зведеного обліку (виписками), не містять усіх передбачених законом реквізитів для переказу коштів і не відповідають імперативним вимогам належності та допустимості до таких доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Фактично позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника первісним кредитором, виписки з рахунку кредитора за дату виплати коштів відповідачу відповідно до ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

У випадку, якщо розрахунки ведуться готівкою, мають залишитись первинні касові документи (в той же час положення договору, як і позиція позивача, прямо передбачають саме безготівковий розрахунок).

Посилання позивача на це платіжне доручення як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансових установ та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17.

В ході розгляду справи на вимогу суду першої інстанції від ТОВ «ФК «Контрактовий дім» надійшов лист, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «Контрактовий дім» є небанківською фінансовою установою, що надає як надавач фінансових послуг фінансові платіжні послуги, передбачені Законом України «Про платіжні послуги», зокрема переказу коштів без відкриття рахунків у національній валюті на підставі відповідної ліцензії виданою рішенням Національного банку України за № 21/772-рк від 29.04.2023р. На підтвердження факту зарахування коштів від ТОВ «МІЛОАН» на рахунок ОСОБА_1 товариство надало квитанцію про оплату від 10.09.2022 року за платіжною операцією № .

З вказаної квитанції вбачається, що ТОВ «МІЛОАН» переказало кошти у розмірі 10 000,00 грн отримувачу АТ «ПУМБ», призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «МІЛОАН», поповнення карти:НОМЕР_1 . Водночас у вказаній квитанції не зазначено ні прізвище відповідача, ні повний номер банківської карти, ні інші реквізити, які б надали можливість здійснити ідентифікацію отримувача коштів.

Таким чином, позивачем не доведено належними доказами перерахування ТОВ «Мілоан» відповідачу коштів у розмірі 10 000, 00 грн відповідно до вищевказаного кредитного договору.

З огляду на недоведеність факту надання кредиту, вимога про його повернення, як і нарахування на таку суму відсотків та комісій не може вважатися обгрунтованою.

Оскільки законодавство чітко встановлює перелік документів, на підставі яких здійснюється переказ і видача коштів з рахунків, за відсутності таких доказів у позивача вищевикладене означає недоведеність позовних вимог, що унеможливлює і стягнення будь-яких коштів, так як суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що будь-яких належних та допустимих доказів фактичної видачі кредиту відповідачу матеріали справи не містять, відтак такі твердження позивача не можуть бути прийняті судом. За таких умов у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь банку в порядку повернення кредиту будь-яких коштів.А тому рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь відповідача підлягає стягненню 3633,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько