Провадження № 2/175/2698/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" квітня 2025 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Яковенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів до 1/6 частки, в обгрунтування вказує на те, що за рішенням Краматорського міського суду від 03 квітня 2017 р. з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів. 21.07.2023 року позивач та ОСОБА_5 уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього та ОСОБА_5 народився син, ОСОБА_6 .

Вказує, що на даний час вони є внутрішньо переміщеними особами, його матеріальний стан змінився, на утриманні перебувають дружина та дитина від другого шлюбу. В 2022 році вони евакуювалися з власного житла з Донецької області та винаймають житло, що призводить до додаткових витрат. Крім цього, за останній час суттєво зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти, одяг, житло.

Представник відповідача надав до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилається на те, що позивач є здоровим, працездатним. Зазначає, що відповідачка є матір`ю двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_4 та малолітню дитину від другого шлюбу, її чоловік та батько другої дитини загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що позивачем не надано доказів погіршення матеріального становища, друге одруження позивача є новими обставинами у його житті, які не впливають та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Також позивачем не надано доказів погіршення матеріального становища, а лише посилання на інфляцію, подорожчання цін, комунальні витрати, та вказує, що такі фактори негативно впливають і на відповідачку. Вказує, що позивач отримує стабільних дохід на держслужбі.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечує проти відзиву, вважає, що його фінансовий стан останнім часом суттєво погіршився через наявність видатків на утримання дружини та другої малолітньої дитини, фактичного та прогнозованого збільшення цін на споживчі продукти.

Позивач у судовому засіданні позові підтримав та просив його задовільнити, зазначає, що його дружина народила дитину та не отримує заробітної плати, а його зарплати не вистачає на утримання двох дітей з аліментами у розмірі від заробітку.

Представник відповідача адвокат Яковенко К.О. в судовому засіданні просила відмовити у позовних вимогах, оскільки позивач не надав доказів погіршення матеріального становища, а представником відповідача було подано довідки про отримання заробітної плати та інших доходів позивача.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Краматорського міського суду від 03.04.2017 року по справі № 234/1390/17 провадження № 2/234/1525/17 з ОСОБА_1 , стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.02.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_2 , 21.07.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.06.2024, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , актовий запис №311. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Відповідач зазнає, що на її утриманні перебуває також малолітня дитина, батько якої помер, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02.06.2020 року, де зазначено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №486. Батьками записані ОСОБА_8 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть, виданого управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №52.

Відповідно до Листа з Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької ОДА №88/0/111-25 від 14.01.2025 року, що був наданий у відповідь на адвокатський запит представника відповідача, зазначається, що загальна сума заробітної плати ОСОБА_1 у 2024 році становила 761 229,17 грн., з якої сплачені податки і збори у розмірі 152 618,50 грн. та аліменти у сумі 152 152,70 грн.

Згідно ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. -

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей (ст. 3).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що підстав для зменшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України, а відповідно і для задоволення позову, - немає. Позивач працевлаштований, перебуває на державній службі, отримує достатній стабільний дохід, що спростовує його доводи про погіршення майнового стану та неспроможність сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача, що підставою для зменшення аліментів є перебування на його утриманні дружини та дитини від другого шлюбу.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Тому зміна сімейного стану позивача і наявність дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не свідчить про погіршення матеріального стану.

Батьки, народжуючи дітей, мають нести і відповідальність за їх утримання. Одні діти не повинні мати переваги над іншими. В даній ситуації сплата аліментів розміром 1/4 доходу на дитину від першого шлюбу відповідають встановленим в законодавстві мінімальним нормам сплати аліментів на дітей і при цьому ще залишається частина доходу для забезпечення життєдіяльності позивача.

На думку суду, сплата аліментів у розмірі на дитину не є надмірним тягарем для позивача, а зменшення розміру аліментів завадить належному забезпеченню дитини сторін та суперечитиме її інтересам.

В такій категорії справ суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Таким чином, враховуючи викладене, а також враховуючи інтереси дитини, на утримання якої стягнуті аліменти для забезпечення достатнього матеріального рівня її життя, позовні вимоги про зміну розміру або аліментів задоволенню не підлягають.

Судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191, 192, 197 СК України, ст.ст. 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова