ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2621/24
Провадження №6/477/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши

заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі

за заявою ОСОБА_2 про видачі судового наказу стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій, посилаючись на положення ст. 432 ЦПК України, просив визнати таким, не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 17 жовтня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої їх дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі частини всіх видів його доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування заяви вказав, що повністю та самостійно виконує свій обов`язок з утримання дитини, на підтвердження чому є операції по його картковому рахунку, тому немає підстав для примусового стягнення з нього аліментів. Крім того звернув увагу, що служить в Збройних силах України, а також у нього на утриманні є хвора мати інші троє неповнолітніх дітей.

24 лютого 2025 року представницею стягувачки було подано заперечення на заяву ОСОБА_1 , в якій вона просила відмовити в її задоволенні, оскільки підстави, заявлені ним, не передбачені ст. 432 ЦПК України.

31 березня 2025 року представницею заявника було подано заперечення, в якій вона просила задовольнити заяву, відзначивши, що з початку повномасштабного збройного вторгнення військових формувань російської федерації (24 лютого 2022 року) він перебуває в складі Збройних сил України і виконує свій обов`язок із захисту України, але про наявність розгляду заяви ОСОБА_2 про видачу наказу щодо стягнення з нього аліментів на утримання їх дитини обізнаний не був, хоча сам добровільно сплачував аліменти на користь матері дитини. Тому вважав, що судовий наказ не підлягає виконанню, так як він добровільно виконував свій обов`язок із забезпечення дитини. Крім того на теперішній час він допомагає коштами на придбання ліків своїй матері ОСОБА_4 , якій встановлено діагноз ІІ стадія 3 ступеню, ризик 3, енцелофопатія змішаного генезу з вестибулоатичним синдромом. Також вказала, що з липня 2023 року ОСОБА_1 спільно проживає з ОСОБА_5 і 07 січня 2025 року вони одружилися, а тому на його утриманні ще перебувають члени нової сім`ї неповнолітні діти дружини: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

На розгляд справи сторони не з`явилися, про час та місце були повідомлені належним чином, представниця стягувачки подала заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначила, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Представницею заявника також було подано заяву про розгляд справи без їх участі, а заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, необхідно задовольнити.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін та їх представників, дослідивши докази у справі, прийшов до наступних висновків.

17 жовтня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітньої сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі частини всіх видів його доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з положеннями ст.ст. 160, 161 та 168 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу (зокрема й аліментів на утримання дитини) і він підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Статтею 432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В той же час в підставах, заявлених ОСОБА_1 , відсутні обставини, які б вказували на те, що його обов`язок зі сплати аліментів виконано повністю або частково чи цей обов`язок припинено, чи виконано. Відсутні й інші причини для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, зокрема й внаслідок його помилкового видання.

Таким чином заява ОСОБА_1 про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої таким що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.

Заявлені ним обставини можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів за його відповідним процесуальним зверненням.

За викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 432 ПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, не підлягає виконанню судового наказу, виданого 17 жовтня 2024 року Жовтневим районним судом Миколаївської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої їх дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 15 днів з дня постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.В.Козаченко