_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-п/947/54/25
УХВАЛА

про відмову у скасуванні заочного рішення

08.04.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №521/19737/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеса від 13.02.2025 року по цивільній справі №947/19737/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Сторони в судове засідання, призначене на 08.04.2025 року, не з`явилися, повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали додані до заяви, суд доходить до висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №521/19737/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Шевчук Н.І., яка ухвалою від 11 грудня 2024 року цивільну справу направила до Київського районного суду м. Одеси за підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 10.01.2025 року справу було передано судді Куриленко О.М.

Ухвалою судді від 13.01.2025 року прийнято до провадження та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , яку повернуто з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 10 березня 2017 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №505.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При викладених обставинах суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Щодо доводів відповідача про неналежне представництво інтересів позивача та не укладення позивачем договору про надання правової допомоги з адвокатом Паламарчук Н.В., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат підтверджує свої повноваження одним із таких документів: оригіналом або копією договору про надання правової допомоги; ордером; довіреністю (якщо це передбачено договором)

В матеріалах справи наявний ордер адвоката, що підтверджує повноваження адвоката позивача згідно чинного законодавства України. Тому, якщо адвокат має ордер, він може виступати в суді без додаткового договору.

Винесене по суті позову рішення ґрунтувалось на позиції позивачки про неможливість збереження сім`ї і неможливість примирення. Протилежного стороною відповідача не доведено.

Інші наведені відповідачем у вказаній заяві обставини для скасування заочного рішення не вказують на обгрунтованність підстав для такого скасування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

З приводу наміру відповідача клопотати перед судом про надання сторонам строку для примирення варто зауважити, що закріплена у ст. 111 Сімейного кодексу (СК) України норма права щодо вживання судом заходів для примирення подружжя за своєю сутністю є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. У Постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19) висловлена правова позиція, згідно з якою надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Сторона позивача у позовній заяві вказала, що «застосування судом заходів по примиренню подружжя буде суперечити інтересам позивача, принципу добровільності сімейних відносин та не дасть позитивного результату».

Згідно зі ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин забороняється законом. Відповідач не надав до суду доказів існування у сторін реальної можливості примирення, можливість збереження сімейних відносин між сторонами з огляду на категоричну позицію позивачки, котра висловила незгоду щодо примирення з чоловіком, вбачається мало імовірною. До того ж, сторони не позбавлені права укласти між собою шлюб повторно у разі досягнення на це їхньої добровільної спільної згоди.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду не містить посилань на конкретні докази, якими відповідач обґрунтовує свої твердження, таких доказів відповідач не надав і безпосередньо до суду, не прибувши особисто для участі в судовому засіданні. Суд не вбачає наявності у сторони відповідача доказів, котрі мали би істотне значення для правильного вирішення справи і які відповідач позбавлений був можливості надати до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки, відповідач не повідомив суд про поважність причин неявки в судове засідання, і про причини, що перешкоджали повідомити про це суд, не вмотивував обставини для скасування заочного рішення, заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №521/19737/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, він має можливість оскаржити рішення до Одеського апеляційного суду в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ki.od.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Куриленко О. М.