н/п 2/490/1543/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

за участю секретаря судового засідання Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 35360,24 грн. з яких: 23487,17 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 11873,07 грн. прострочена заборгованість по процентам (комісіям), судовий збір в розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. В обгрунтування позову позивач вказує, що відповідач взяв на себе зобов`язання за кредитним договором, проте не виконав їх у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідач надав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач вказує, що в заяві-анкеті про приєднання до договору будь-яка процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять доказів видачі кредитних коштів позичальнику. Крім того, відповідач зазначає, що умова договору про сплату комісії є нікчемною, а тому вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.05.2021 року між АТ «КБ«Глобус» та відповідачем укладено договір про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору у відповідності до умов якого останній отримав кредит в розмірі 43974,17 грн., на строк 36 місяців з 11.05.2021 по 10.05.2024 (пільговий період 20 місяців з 11.05.2021 по 11.01.2023), розмір процентної ставки 0,00001%, реальна процентна ставка 44,64847 %, комісія за управління кредитом 3%.

Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 11.05.2021 року по 01.11.2024 року.

У порушення умов кредитного договору про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, відповідачка зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 01.11.2024 за період з 11.05.2021 по 01.11.2024 вбачається, що відповідач має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 23487,17 грн. та заборгованість за комісією з управління кредитом в розмірі 11873,07 грн.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано договірних зобов`язань за кредитним договором, а тому суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки простроченої заборгованості за Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 08.05.2021 року в розмірі 23487,17 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача в частині стягнення 11873,07 грн. заборгованості за комісією з управління кредитом суд виходить з такого.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, останній редакції до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України«Про споживчекредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

В анкеті-заяві ід 08.05.2021 року встановлено комісію за управліггям кредиту в розмірі 3 %, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи наведене, оскільки позиваечм встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що вказані положення договору є нікчемними, а тому позовна вимога про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією не підлягає задоволенню.

Таким чином, оскільки умови комплексного договору від 08.05.2021 року щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 11873,07 грн. стягненню не підлягає.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання юридичних послуг № 010224 від 01 лютого 2024 року, акт № 41031486 прийому-передачі послуг від 17 грудня 2024 року за Договором № 010224 від 01.02.2024 року, платіжну інструкцію № 54575 від 17.12.2024 року про сплату коштів на суму 6000 грн.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) в розмірі 3985,20 грн. та судовий збір в розмірі 2011,19 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 263-265, 273, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" прострочену заборгованість в розмірі 23487,17 грн. за Договором про надання комплексу послуг банківського обслуговування від 08.05.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3985,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Комерційний Банк "Глобус" суму сплаченого судового збору в розмірі 2011,19 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя