МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2025 р. Справа №370/737/24

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Косенко А.В.,

із секретарем судового засідання Зозулею Я.А.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Котович І.О.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області справу за позовом

ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Котовича Ігоря Олександровича, до ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) в особі представника, адвоката Котович І.О., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідачка), ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, в якому вказала, що 25.03.2010 року вона уклала шлюб із ОСОБА_5 . Під час шлюбу позивачка проживала разом із ним у м. Києві, але оскільки подружнє життя не склалося, у 2014 році вона повернулася у рідне село Лозовик Київської області, де проживали її батьки. У цей час у неї почалися стосунки із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яким була знайома з дитинства, зважаючи, що вони жили на сусідніх вулицях. У липні 2014 року позивачка завагітніла від ОСОБА_6 . Однак ще до народження дитини останній розірвав відносини із позивачкою. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила дитину. Оскільки на момент народження вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , саме його було записано батьком дитини. З моменту народження ОСОБА_6 , знаючи, що дитина його, сином не цікавився, участі у житті та утриманні дитини ніколи не брав. Позивачка планувала внести зміни до актового запису про народження свого сина, в частині батька. Для цього ОСОБА_5 , знаючи, що дитина не від нього, надав нотаріальну заяву де вказав, що не заперечує проти відповідних змін в актовому записі про народження дитини. Але внести зміни до актового запису про народження дитини позивачці не вдалося, оскільки ОСОБА_5 помер. З 2014 року до моменту його смерті шлюбних відносин із позивачкою у них не існувало.

ІНФОРМАЦІЯ_3 будучи військовослужбовцем ЗСУ, після отриманих поранень помер ОСОБА_6 . Про його смерть позивачка дізналася зі сторінки Facebook сестри померлого. За наявною у позивачки інформацією, відповідачка мати ОСОБА_6 , звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_4 за оформленням одноразової грошової допомоги після смерті сина. Зважаючи на те, що факт батьківства свого сина відносно ОСОБА_7 , відповідачка не визнає, спілкуватися, надавати інформацію та документи стосовно смерті ОСОБА_6 відмовляється, тому позивачка змушена звернутися із вказаною заявою до суду.

Зважаючи на вище викладене, із врахуванням нової редакції позовної заяви від 03.05.2024 року, позивачка просила суд: встановити факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області за №64 від 22.04.2015 року, зазначивши батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом із позовною заявою представником позивача, адвокатом Котович І.О., було подано клопотання про забезпечення позову (а.с.18-20), в якому просив суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_4 перераховувати суми одноразової грошової допомоги після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

Окрім того, представником також було подано клопотання про витребування доказів, у задоволенні якого, ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20.03.2024 року було відмовлено (а.с.28).

Ухвалою суду від 20.03.2024 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову у вказаній цивільній справі (а.с.29-30).

Ухвалою суду від 07.05.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України (а.с.64).

Копію ухвали суду від 07.05.2024 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачці на адресу реєстрації (а.с.37), остання поштове відправлення 16.05.2024 року отримала особисто, про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №238-161 (а.с.71).

04.06.2024 року представником позивача, адвокатом Котович І.О., до суду подано заяву про збільшення позовних вимог (а.с.73-74), яка прийнята судом.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22.07.2024 року (а.с.86-87) продовжено відповідачу ОСОБА_2 строк на подання відзиву тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 05.09.2024 року.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року (а.с.99-100) задоволено клопотання представника позивача, адвоката Котович І.О., та витребувано від 1) Макарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ): копію актового запису щодо смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і повний витяг з актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) з Державної податкової служби України реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаною ухвалою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.10.2024 року, яке в подальшому було відкладено на 05.02.2025 року.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача, адвокат Котович І.О., клопотань та заяв не заявляв, позов підтримав та просив задовольнити, а також не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Представник відповідача, адвокат Прокопенко М.С., в підготовчому засіданні, повідомив суду, що між сторонами була досягнута домовленість, та було проведено генетично-молекулярну експертизу, яка підтвердила, що відповідачка є бабусею ОСОБА_8 . У зв`язку із зазначеним, позов визнали в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви в підготовчому засіданні не заперечували.

Дослі дивши письмові матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд встановив наступне.

З 25.03.2010 року по 22.07.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копіями наступних документів, що містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22.04.2015 року (а.с.13); свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 09.02.2018 року (а.с.14).

ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області 22.04.2015 року складено актовий запис №64. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записаний ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с.12).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 01.08.2023 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1650; батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_2 (а.с.121).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 27.07.2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1530, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.122).

Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження №45154 від 11.11.2024 року, ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997% (а.с.109-119).

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до змісту ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

За ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому, можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

В п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п. 13 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 вказав, що предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм ст. 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №45154 від 11.11.2024 року, ймовірність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,997%.

Провести судово-генетичну експертизу з батьком дитини неможливо, оскільки ОСОБА_6 загинув, похований, його генетичного матеріалу немає.

Висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд надав оцінку висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №45154 від 11.11.2024 року, в поєднанні з іншими доказами даної справи. Суд також враховує думку і позицію в даній справі матері загиблого ОСОБА_6 , яка визнає малолітнього ОСОБА_7 своїм онуком та підтримує вимоги позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

У ч. ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації» (заява №3451/05, §34) зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

У п. п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до п. 1 ст. 7 вказаної Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

За змістом ч. 3 ст. 51 Конституції України, ч. ч. 2, 3 ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Згідно із ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Зазначений факт батьківства встановлений судом для надання можливості призначення малолітньому ОСОБА_7 частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю його батька.

Приймаючи визнання відповідачкою позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є заявник ОСОБА_1 , тому дана заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Поряд з цим, згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн слід стягнути з відповідачки на користь позивачки. При цьому решту 605,60 грн, згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачці з бюджету, оскільки відповідачка визнала позов.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 121, 128, 130 СК України, ст. ст. 10,81, 89, 141-142, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вставлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області за №64 від 22.04.2015 року, зазначивши батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вказати прізвище дитини « ОСОБА_10 », вказати по-батькові дитини « ОСОБА_11 ».

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 605,60 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , 605,60 грн судового збору.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про народження.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2025 року.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Косенко