Номер провадження 2/754/2013/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Кирилова А.

за участі: позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Вимоги позову обгрунтовано наступним.

17 жовтня 1989 року у матері позивача ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 народився позивач - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.11.1989 о, серія НОМЕР_1 та номер НОМЕР_2 .

Орієнтовно в 1990 році, внаслідок постійних побутових конфліктів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було прийнято рішення припинення стосунків. В свою чергу ОСОБА_3 поуинув ОСОБА_2 та залишив його матері на самостійне виховання його- ОСОБА_1 . Принагідно зазначити, що біологічний батько - ОСОБА_3 ніякої участі у вихованні його не приймав в продовж усього його життя.

Орієнтовно у 1993 році, ОСОБА_2 познайомилась з ОСОБА_4 , після тривалого спілкування, у них почались взаємні стосунки, відповідно до яких ОСОБА_2 з ОСОБА_4 почали спільно проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 на підставі права власності.

13 квітня 1985 року, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 13.10.1995 р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5 .

В свою чергу, ОСОБА_4 з початку спілкування з їх сім`єю та проживання почав цікавитись вихованням його - ОСОБА_1 , видавав кошти на купівлю отягу, взуття, оплачував побутові витрати збирав, водив його до школи, а також проводив з ним час та спілкувався, а ОСОБА_2 в свою чергу повністю сприяла цьому, оскільки бачила в особі ОСОБА_4 справжнього сім`янина, батька та члена сім`ї.

Також у приватній власності, ОСОБА_2 має земельну ділянку та невиликий дачний будинок, що знаходиться за такою адресою: АДРЕСА_4 . Необхідно зазначити, що ОСОБА_4 неодноразово проводив там час у вільні та святкові дні разом зі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, він спільно з ОСОБА_6 та з ОСОБА_4 добровільно брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації протии України.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.05.2022 р, старший сержант ОСОБА_4 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 08 жовтня 2022 року, на посаду командира зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 22.09.2022 р солдат ОСОБА_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_3 був призначений на посаду гранатометника 1 розрахунку 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки форми №5 від 11.02.2024 №152, ОСОБА_1 , з 30.04.2022 р., та по 11.02.2024 р, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 .

Отже, згідно вищезазначеної інформації він - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , несли військову службу у військовій частині НОМЕР_4 спільно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , цей факт підтверджується відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11.10.2022 р., №284 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане 10.09.2022 р. Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідно до інформаційної довідки від 11 квітня 2023 р. про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, він з 24.11.1989 р. та по 15.01.2024 р був зареєстований за адресою: АДРЕСА_3 .

Станом на сьогодні, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки від 09.09.2024 р, яка видана громадською організацією садівниче товариство «Синтез», підтверджується, що ОСОБА_4 виконував батьківські обов`язки у вихованні його ОСОБА_1 у повному обсязі. Довідка надана по рішенню зборів та підписана головою правління, а також членами правління.

11 вересня 2024 року, ОСОБА_2 отримала акт про фактичне проживання особи у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Акт виданий комунальним підприємством «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». Відповідно до акту, підтверджується, що ОСОБА_4 проживав у квартирі з 13.10.1996 р. та по 03.09.2022 р.

В свою чергу, ОСОБА_2 своєю заявою підтверджує те що впродовж усього його життя перебував у сімейних стосунках з ОСОБА_4 , в якості останній виконував роль батька та утримував його.

Важливо зазначити, що він визнає той факт, що ОСОБА_4 утримува його усе своє життя.

Свідками, які можуть підтвердити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є мешканцями будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . а також члени сім`ї, які також можуть підтвердити факт виховання, утримання та постійного спілкування ОСОБА_4 стосовно нього.

Також, підтвердженням вище інформації є фотографії, які були зроблені впродовж життя ОСОБА_4 (додаються до матеріалів справи).

Отже, відповідно до вищезазначеного, ОСОБА_7 можливо вважати особою, яка утримувала його - ОСОБА_1 , тому що вони постійно проживали однією сім`єю, допомогали один одному, вели спільний побут, ОСОБА_4 виховував та утримував його впродовж усього свого життя.

Щодо вжиття заходів досудового врегулювання.

Ним було написано та подано заяву за допомогою оператора поштового зв`язку Укрпошта, що підтверджується накладною №502 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання сповіщення про те що ОСОБА_4 загинув під час захисту відчизни та для подальшого отримання матеріальної допомоги відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2022 р., № 168, про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та відповідно до Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

09.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано відповідь, із вихідним номером №10944. Відповідно до текту відповіді, його проінформували, що законодавчих підстав для виплати грошового забезпечення йому, як пасинку військовослужбовця ОСОБА_4 не має.

Після чого уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_1 усно порекомендували звернутись до суду з позовом про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні ОСОБА_4 стосовно нього - ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2024 відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Призначено підготовче засідання по названій справі.

09.01.2025 року представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 через систему «Електронний суд» подано заяву про визнання їх явки у судове засідання не обов`язковою та розгляд справи здійснити без участі їх представника.

До підготовчого розгляду справи позивач не з`явився, направив на адресу суду заяву про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку з перебуванням на військовій службі та безпосередньо приймає участь у заходах необхідних для оборони України від військової агресії російської федерації. Розглянути позовну заяву без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

28.01.2025 року ОСОБА_2 на адресу суду надано заяву про те, що вона є матір`ю ОСОБА_1 та дружина загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та те, що вона може підтвердити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 .

28.01.2025 року ОСОБА_5 на адресу суду подано заяву про те, що він є особою яка може підтвердити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_4 .

До підготовчого розгляду справи сторонни не з`явились.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2025 рокузакрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Призначено справу до судового розгляду.

Позиваче на адресу суду подано заяву про виклик та допит свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Під час судового розгляду справи в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 який суду пояснив наступне.

ОСОБА_1 є йому братом по мамі. Батько відносився до ОСОБА_8 як до рідного. На запитання суду чи перебував ОСОБА_8 на утриманні ОСОБА_4 , той підтвердив , що дійсно батько утримуванням ОСОБА_8 та його усе своє життя. Офіційно ніхто з нас не працював.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Сторонами визнано та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , зо підтверджується свідоцтвом про народження від 23.11.1989 року серія НОМЕР_1 та номер НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 13 квітня 1985 року серія НОМЕР_6 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 13 жовтня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського р-ну м. Києва зроблено актовий запис № 1495. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_10 ».

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08.05.2022 року старший сержант ОСОБА_4 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 08 жовтня 2022 року, на посаду командира зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 22.09.2022 року солдат ОСОБА_1 , який прибув із військової частини НОМЕР_3 був призначений на посаду гранатометника 1 розрахунку 1 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_4 .

Відповідно до довідки форми №5 від 11.02.2024 №152, ОСОБА_1 , з 30.04.2022 року та по 11.02.2024 року, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 .

03.09.2022 року факт смерті ОСОБА_4 підтверджується відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11.10.2022 р., №284.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 10 вересня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 про що складено відповідний актовий запис №17117.

Відповідно до інформаційної довідки від 09.09.2024 р, яка видана громадською організацією садівниче товариство «Синтез», підтверджується, що ОСОБА_4 виконував батьківські обов`язки у вихованні його ОСОБА_1 у повному обсязі. Довідка надана по рішенню зборів та підписана головою правління, а також членами правління.

11 вересня 2024 року, ОСОБА_2 отримала акт про фактичне проживання особи у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Акт виданий комунальним підприємством «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». Відповідно до акту, підтверджується, що ОСОБА_4 проживав у квартирі з 13.10.1996 р. та по 03.09.2022 р.

Витягом з реєстру територіальної громади 2024/011701614 від 27.09.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

09.10.2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 було надано відповідь, із вихідним номером №10944. Відповідно до текту відповіді, його проінформували, що законодавчих підстав для виплати грошового забезпечення йому, як пасинку військовослужбовця ОСОБА_4 не має.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Положеннями ст. 268 СК України закріплений обов`язок вітчима утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів, сестер, або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Вітчим- це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.

Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.

Як було зазначено вище, сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (ст.268 Сімейного кодексу України).

Відносини, які виникають між дитиною та особами, у сім`ї яких вона виховувалась, є подібними до стосунків між рідними батьками та дітьми. Але наявність у дитини родичів за походженням при визначенні кола осіб, які мають обов`язки щодо її утримання, відповідно до законодавства підлягає врахуванню.

Тому обов`язок осіб, у сім`ї яких виховувалась дитина, щодо її утримання виникає за умови відсутності у неї батьків, баби, діда, повнолітніх братів і сестер.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно п.7 Порядку "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30 листопада 2018 року виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012, до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Приймаючи рішення Суд враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до положень ст. 1 ЦПК України 2004 року завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Згідно з вимогами ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Протягом судового розгляду справи позивачем не було доведено фактів ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, а наданими показами свідків дані обставини підтвердженні бути не можуть. Інших доказів стороною позивача надано не було. Також, суд врахував вік позивача та померлого та відсутність працевлаштування обох протягом тривалого часу.

Всупереч вимогам частини 1 статті 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач в підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 належних доказів не надав і судом їх не здобуто.

Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 76, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2025 року.

Суддя: І.А. Галась