ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 388/2469/23

провадження № 22-ц/4809/253/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Золота Марія»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія», від імені якого діє представник адвокат Сааді Рустам Мохамедович, на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області (суддя Степанов С. В.) від 07.05.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

11.12.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діяв представник адвокат Кононенко Микола Миколайович, звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія» (далі ПСП «Золота Марія») про визнання припиненим договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером: :02:000:1068, загальною площею 5,4778 га, розташованої на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, укладеного 16.07.2013 між ОСОБА_1 та ПСП «Золота Марія», зареєстрований 22.07.2013, у зв`язку із закінченням 22.07.2023 строку дії договору.

Вимогу позивачка обґрунтувала тим, що згідно з державним актом на право власності на землю вона є власником земельної ділянки площею 5,4778 га з кадастровим номером: :02:000:1068.

16.07.2013 вона уклала з ПСП «Золота Марія» договір оренди свої земельної ділянки строком на 10 років на підставі якого 22.07.2013 було здійснено державну реєстрацію права оренди відповідача. За законом та згідно з умовами договору він набрав чинності з дати державної реєстрації речового права права оренди.

Строк дії договору закінчився 22.07.2023, будь-яких дій на його продовження орендарем вчинено не було, а орендодавець не бажає його продовження, тому договір припинився.

Позивачка неодноразово усно та письмово зверталася до відповідача з питання підписання акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки, але той її вимоги ігнорує.

За відсутності такого акта позивачка позбавлена можливості зареєструвати припинення права оренди відповідача та надалі розпоряджатися нею на власний розсуд. Тим самим порушується право позивачки, як власника земельної ділянки.

2.Короткий зміст рішення суду

Долинський районний суд Кіровоградської області заочним рішенням від 07.05.2024 позов ОСОБА_1 до ПСП «Золота Марія» задовольнив, визнав припиненим договір оренди земельної ділянки кадастровий номер:

:02:000:1068, загальною площею 5,4778 га, розташованої на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, укладений 16.06.2013 між ОСОБА_1 , та відповідачем - ПСП «Золота Марія», зареєстрований 22.07.2013, у зв`язку з закінченням 22.07.2023 строку дії договору. Крім того, суд стягнув з ПСП «Золота Марія» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Суд мотивував своє рішення тим, що укладений між сторонами у справі договір оренди земельної ділянки припинився у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. При цьому відповідач ухиляється від підписання акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки, а тому позивачка позбавлена можливості зареєструвати припинення права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розпоряджатися своєю земельною ділянкою. Суд констатував порушення відповідачем права власності позивача на земельну ділянку, а тому вважав, що порушене право підлягає захисту шляхом визнання припиненим договору оренди земельної ділянки.

Долинський районний суд Кіровоградської області ухвалою від 14.10.2024 залишив без задоволення заяву ПСП «Золота Марія» про перегляд заочного рішення цього ж суду від 07.05.2024.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Відповідач ПСП «Золота Марія», від імені якого діє представник адвокат Сааді Рустам Мохамедович, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області заочним рішенням від 07.05.2024 у справі № 388/2469/23, просить скасувати це рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не врахував факту продовження користування відповідачем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та належного виконання його умови, а також відсутності листа-заперечення проти такого користування з боку орендодавця, що згідно з до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вказує на поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк, а тому належне відповідачу право оренди не припинилося.

Крім того, відповідач вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту права.

4.Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від позивачки ОСОБА_1 не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Короткий зміст ходу розгляду справи у судовому засіданні 12.02.2025

Сторони повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставлення електронних судових повісток-повідомлень представникам сторін у справі (а. с. 114 116), а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 680 особисто ОСОБА_1 (а. с. 117), але у призначений час у судове засідання вони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до правової позиції, яку Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виклав у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ - КР № 028490, виданого 27.02.2002, ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 5,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 11).

Кадастровий номер земельної ділянки: :02:000:1068.

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером: :02:000:1068 зареєстроване 12.06.2013 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 10).

16.07.2013 ОСОБА_1 (орендодавець) уклала з ПСП «Золота Марія» (орендар) договір оренди своєї земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:1068 строком на 10 років (п. 8 договору). Після закінчення строку дії цього договору орендар має переважне право на його поновлення на той самий строк і на тих самих умовах, відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Якщо орендодавець не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії договору письмово не повідомив орендаря про намір його припинення, тоді договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, передбачених цим договором оренди.

Згідно з п. 21 цього договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно з п. 42 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

22.07.2013, на підставі вказаного договору оренди землі від 16.07.2013, державний реєстратор реєстраційної служби Долинського РУЮ Кіровоградської області Кравченко С. М. здійснив державну реєстрацію права оренди ПСП «Золота Марія» на земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:1068 строком на 10 років (а.с. 10).

27.04.2023 ОСОБА_1 надіслала ПСП «Золота Марія» листи-повідомлення, в якому вказала, що з 23.07.2023, після закінчення строку дії договору оренди, вона має намір повернути земельну ділянку для особистого користування, а тому просить не вчиняти дії на поновлення договору оренди, звільнити земельну ділянку та повернути їй на визначених договором умовах (а. с. 17 - 19).

12.10.2023 ОСОБА_1 надіслала ПСП «Золота Марія» листи-повідомлення з вимогою підписати акт приймання-передачі земельної ділянки, який додавався, та повернення одного примірника акта їй (а. с. 20 22).

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.09.2022 у справі № 663/1651/21 зроблено висновок: «згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що однаково означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Приписи, зокрема, статті 16 ЦК України не передбачають такого способу захисту права та інтересу як визнання договору припиненим, а реалізація таких способів захисту як зміна або припинення правовідношення може відбуватися шляхом розірвання договору. Звертаючись до суду з вимогою про визнання договору припиненим, позивач прагне досягнути юридичної визначеності у відносинах з відповідачем, тобто прагне отримати підтвердження судом припинення певних прав іншої сторони договору. У такому разі належним способом захисту є визнання відсутності права відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17 (п. 59)). Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала потреби у повторному зверненні до суду. Тому спосіб захисту, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися для захисту інтересу в юридичній визначеності лише в разі неможливості захисту позивачем його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 58), від 22.02.2022 у справі № 761/36873/18 (п. 9.21)). Передбачений у пункті 1 частини другої статті 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів може стосуватися визнання як наявності права, так і його відсутності. Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у юридичній визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (п. 6.14) та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (п. 54-56)). Підсумовуючи, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України), потрібно зробити висновок про те, що в разі невизнання орендарем припинення його права оренди, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Отже, право орендодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання права орендаря таким, що припинене, а не шляхом припинення договору оренди землі».

Подібні висновки викладно у постановах Верховноо Суду від 07.12.2022 у справі № 594/657/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20 зроблено висновок: «одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права». […] Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. При цьому правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги».

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач, як орендодавець земельної ділянки, звернувся до суду з позовом про визнання припиненим договору оренди землі, посилаючись на те, що договір припинився внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, але відповідач не визнає цей факт та ухиляється від підписання акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки власнику, чим порушує її право власності на майно.

З урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 663/1651/21, від 07.12.2022 у справі № 594/657/19, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у правовідносинах, які склалися між сторонами у справі, позивачка обрала спосіб захисту свого права (визнання договору припиненим), який не передбачений законом, у той час, як закон визначає відповідним способом захисту визнання права орендаря таким, що припинене/відсутнє/.

З огляду на це, апеляційну скаргу належить задовольнити, оскаржене рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не оцінює так, як позивач не позбавлений звернутися до суду за вирішенням спору з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права та порушення норм матеріального права частково знайшли соє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення суду не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, а тому, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

10.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, витрати позивачки по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 1073,60 грн покладаються на неї.

Натомість витрати відповідача на сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1288,32 грн (а. с. 100) підлягають компенсації коштом позивачки.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія», від імені якого діє представник адвокат Сааді Рустам Мохамедович, задовольнити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2024 скасувати й ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія» про визнання договору оренди земельної ділянки припиненим у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Золота Марія» компенсацію сплаченого судового збору в сумі 1288,32 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 07.04.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник