ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 613/826/24
Номер провадження 22-ц/818/282/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року в складі судді Шалімова Д.В. у справі № 613/826/24 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк», АТ «Акцент Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідачка своєчасно заборгованість за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору не погашала, у зв`язку з чим станом на 12 квітня 2024 року має заборгованість у розмірі 48027 грн 18 коп., яка складається з: 25 916,70 грн - заборгованість за кредитом; 22 110,48 грн - заборгованість по відсоткам.

Посилаючись на вказані обставини, АТ «Акцент Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та судові витрати.

03 червня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мєдвєдєв Володимир Володимирович, подала відзив на позовну заяву, в якому просила позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що сторонами не було погоджено умови кредитування у встановленому законом порядку. Заява позичальника від 18 грудня 2020 року не містить даних про розмір та порядок нарахування відсотків.

Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування посилався на Умови та правила надання банківських послуг, проте матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг були нею погоджені.

Підписана нею анкета-заява не містить положень про те, що Паспорт споживчого кредиту є складовою частиною договору банківського обслуговування. Паспорт споживчого кредиту, який надав позивач до матеріалів справи є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит у формі, викладеній відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».

Розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а залежить від волевиявлення банку.

Також, посилалася на положення розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", за якими неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» заборгованість в розмірі 48027 грн 18 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 18 грудня 2020 року укладено кредитний договір б/н, проте відповідач належним чином зобов`язання за вказаним договором не виконувала, що призвело до заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

19 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між нею та АТ «Акцент-Банк» не було укладено кредитний договір в належній формі відповідно до вимог законодавства.

В анкеті-заяві про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в «А- Банк» від 18 грудня 2020 року, процентна ставка не зазначена, інші умови кредитування (кредитний ліміт, відповідальність за порушення зобов`язання та її розмір) також відсутні.

Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим AT «Акцент-Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 грудня 2020 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09 травня 2024 року), а тому кредитор мав можливість додати до позовної заяви умови та правила у будь- яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить лише узагальнену інформацію щодо наявних декількох варіантів умов кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту за трьома кредитними картками та не свідчить про погодження сторонами умов кредитного договору.

Також, позивачем не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів видачі їй кредитних коштів 18 грудня 2020 року.

30 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку АТ «Акцент Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому банк просив рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідачка ОСОБА_1 в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № б/н від 18 грудня 2020 року, підтвердила під підпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язалась в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Отже, відповідачка погодилася як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями.

Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, на які посилається відповідачка, не є релевантними до даної справи, оскільки у Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Договір підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису.

Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку № 1 до Закону України «Про споживче кредитування», і строк кредиту зазначено у розділі № 2 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача», а саме - 240 місяців.

Доводи ОСОБА_1 про неотримання коштів є необґрунтованими, оскільки відповідно до банківської виписки, яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік», відповідач активно використовувала кредитний ліміт.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше, ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку в АТ «Акцент-Банк» підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а .с. 9).

В цей же день відповідачкою підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» електронним підписом (а. с. 10).

Відповідно до вказаного Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» відповідачу надано кредит строком на 240 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом, розмір яких встановлено відповідно до отриманої картки «Універсальна» - 3,96 % на місяць (46,8 % річних), «Універсальна Gold» - 3,7 % на місяць (44,4 % річних), «Зелена» -3,4 % на місяць (40,8 % річних).

Згідно з наданою довідкою за картами, АТ «А-БАНК» відкрито ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 та видано картку: № НОМЕР_2 , строком дії до липня 2027 року (а.с. 14).

Відповідно до довідки за лімітами, ОСОБА_1 за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC1) від 18 грудня 2020 року за період з 18 грудня 2020 року по 12 квітня 2024 року кредитний ліміт неодноразово змінювався: 18 грудня 2020 року - 5 000 грн; 12 серпня 2021 року - 35 000 грн; 15 грудня 2021 року - 45 000 грн; 01 березня 2022 року - 27 117 грн; 29 серпня 2023 року - 25 916 грн; 29 березня 2024 року - 26 000 грн (а. с. 15).

Станом на 12 квітня 2024 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у розмірі 48 027,18 грн, з яких: 25916,70 грн- заборгованість за кредитом; 22 110,48 грн - заборгованість за відсотками (а. с.7-8).

Відповідно до ст.ст. 1054, 526 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині 1 ст. 638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частині 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Наявний в матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг передбачає можливість встановлення кредитного ліміту на платіжну картку та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Умови та правила були надані відповідачу для ознайомлення та були погоджені ним при підписанні Анкети-заяви.

У самій заяві відсутня інформація про вид банківської послуги, яку відповідач мав намір отримати, тип кредитної картки, кредитний ліміт, строк кредитування та відсоткову ставку.

Також Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові від 03 липня 2019 року дійшла висновку про те, що в даному випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин положення частини 1 ст. 364 ЦК України, оскільки Умови та правила, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин й до звернення позивача до суду з даним позовом, що не виключає можливості долучення кредитором до позовної заяви витягу з Тарифів та Умов у будь-яких редакціях, найбільш сприятливих для задоволення позову.

Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про порядок та умови надання кредитних коштів та відсоткову ставку, долучені до матеріалів справи Умови та правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Надані позивачем Умови та правила, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником. Лише факт безпосереднього підписання позичальником Умов та правил може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді кредитний ліміт, строк кредитування та процентну ставку.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені Умови та правила становлять значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для їх розуміння.

Таким чином, при укладенні договору з відповідачем банк не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та надав би можливість покласти на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Обґрунтовуючи розмір і порядок нарахування відсотків АТ «А-Банк» вказувало, що їх нарахування передбачено Тарифами банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент - Банк», які є невід`ємною частою спірного договору, а також паспортом споживчого кредиту.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ «А - Банк», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/ters, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А - Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Судова колегія зазначає, що в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/ters) неодноразово змінювалися самим АТ «А - Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду.

Спірний документ не підписано відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла ОСОБА_1 , ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 18 грудня 2020 року.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідачка розуміла та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент - Банк».

Щодо Паспорту споживчого кредиту, то він не є частиною кредитного договору та виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

Також, судова колегія враховує, що вказаний паспорт містить 3 програми кредитування з різними відсотковими ставками, а тому за відсутності доказів, яка саме картка була видана відповідачці («Універсальна», «Універсальна Gold» або «Зелена»), відомості щодо відсоткової ставки також не можуть бути взяті до уваги.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала кредитну картку, регулярно користувалася нею, проводила нею розрахунки, знімала кошти та поповнювала картку. Жодних заяв до Банку про непогодження зі зміною кредитного ліміту ОСОБА_1 не подавалось.

Відповідно до виписки по картці, позивач нараховував відповідачці в рахунок заборгованості за кредитом відсотки та щомісячний платіж за кредитним договором «Розстрочка», правомірність нарахування яких позивач не довів перед судом, у зв`язку з чим сума заборгованості відповідачки за Договором складає лише різницю між фактично отриманими коштами та загальну суму фактично внесених коштів на рахунок.

З виписки по картці вбачається, що за період з 18 грудня 2020 року по 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 було внесено 16930 грн, витрачено 64146,03 грн, сума комісій 1260,95 грн. Між тих відповідно до вказаної виписки впродовж користування карткою Банком нараховано та списано 27183,91 грн відсотків, а тому вказана сума разом з комісією підлягає вирахуванню з вищевказаних витрат за картковим рахунком.

Отже, розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку становить 18771,17 грн (64146,03 - 16930 -27183,91 1260,95).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з 48027,18 грн до 18771,17 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено 3 028,00 грн (а.с. 1).

За подання апеляційної скарги відповідачки сплатила 4 542,00 грн (а.с. 88).

Зважаючи, що позовні вимоги задоволено частково (18771,17 /48027,18 х 100% = 39,08%), судовий збір, що підлягає стягненню у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції становить 1183,34 грн (3028 х 39,08%).

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, ОСОБА_1 має бути компенсовано 2766,99 грн (4542 х (100% - 39,08%).

За частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, на підставі частини 10 статті 141 ЦПК України, з Банку на користь відповідачки підлягає стягненню 2766,99 - 1183,34 = 1583,65 грн судового збору.

Керуючись, ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 11 червня 2024 року змінити.

Зменшити розмір заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 грудня 2020 року, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 48027,18 грн до 18771 (вісімнадцять тисяч сімсот сімдесят одна) грн 17 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпро, вул. Батумська, 11, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 1583 (одна тисяча вісімдесят три) грн 65 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук