Справа № 450/2296/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/116/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 січня 2025 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник - ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання майнових прав на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:

23.05.2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в якому просив визнати за позивачем майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . 24.06.2024 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , укладеного 25.08.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

09.12.2024 року представник ОСОБА_5 ОСОБА_6 подав до суду заяву про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Рівненської області в межах справи № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_5 . В обґрунтування своїх вимог покликався на те, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_5 . Вказує, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Дане врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача щодо якого порушено процедуру банкрутства. На підставі наведеного просив заяву задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою заяву представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 про скерування матеріалів справи за підсудністю - задоволено.

Цивільну справу № 450/2296/24 за первісним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання майнових прав на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру - передано до Господарського суду Рівненської області для розгляду судом в межах справи № 918/1061/24 про неплатоспроможність ОСОБА_5 .

10.01.2025 ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та такою, що винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_5 звертаючись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , просив визнати недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, тобто заявив вимогу немайнового характеру. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що цей спір який хоч і містить вимогу немайнового характеру, однак тісно пов`язаний з первісним позовом, вирішення якого впливатиме на майнові права та обов`язки кожної із сторін у даній справі, а тому розгляд таких окремо є недоцільним. Тобто суд першої інстанції, визначаючи юрисдикцію цього спору виходив не з суб`єктного складу правовідносин, предмету спору та характеру спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності, а з міркування доцільності спільного розгляду цього спору господарським судом разом із первісним позовом. Однак, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є немайновими, результат їх розгляду безпосередньо не впливає на обсяг ліквідаційної маси чи обсяг грошових зобов`язань ОСОБА_5 і даний спір не стосується визнання недійсним правочину, укладеного ОСОБА_5 та безпосередньо не пов`язаний зі здійсненням провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_5 , а отже такий підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, що перебувають поза межами питань, які підлягають вирішенню у справі про неплатоспроможність ОСОБА_5 , безпосередньо не впливають на обсяг майна чи зобов`язань суб`єкта, щодо якого вирішується питання про неплатоспроможність.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Приписами ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Верховний Суд у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 903/69/18 зазначив, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 908/4057/14, від 11.07.2018 у справі № 922/3040/17, від 29.11.2019 у справах № 908/130/15-г і № 923/1194/17, від 05.02.2020 у справі № 921/557/15-г/10 та в інших постановах Верховного Суду у справах про банкрутство.

У постановах від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що визначення юрисдикції усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства. Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Судом встановлено, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.05.2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання майнових прав на квартиру.

10.09.2024 року протокольною ухвалою суд прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.12.2024 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_5 (справа №918/1061/24).

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 про передачу справи за підсудністю, районний суд виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та вимогам процесуального закону.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки ЦПК України не містить положень щодо дій суду у випадку відкриття провадження стосовно боржника з приводу банкрутства, то в даному випадку необхідно керуватись ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

З матеріалів справи вбачається, що виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з діями ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та заперечення ОСОБА_5 щодо визнання за ОСОБА_3 майнових прав на спірну квартиру, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Отже, зазначені вимоги відповідають ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо доводів скарги про те, що зустрічний позов містить вимоги немайнового характеру, а тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то такі колегія судів не бере до уваги, оскільки вимоги первісного та зустрічного позову тісно пов`язані між собою, вирішення яких вплине на майнові права та обов`язки кожної із сторін у даній справі, а відтак розгляд таких окремо є недоцільним.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Отже спір, який виник між сторонами у даній справі, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суд першої інстанції не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено - 04 квітня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра