У Х В А Л А

про забезпечення позову

Справа № 126/265/25

Провадження № 2/126/522/2025

"04" квітня 2025 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Рудь О.Г.

розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Кшевецької Інни Василівни про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 до суду надійшла заява адвоката Кшевецької І.В. про вчасний розгляд заяви в порядку забезпечення позову, в якому заявник просить суд постановити судове рішення, яким вирішити подану 02.04.2025 представником відповідача - адвокатом Кшевецькою І.В. заяву про забезпечення позову, а саме задовольнити заяву представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Кшевецької І.В. про забезпечення позову у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Служба у справах дітей Бершадської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітніми доньками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи та неділі з 10:00 год. до 15:00 год. у присутності матері дітей ОСОБА_2 .

В обґрунтування необхідності забезпечення позову, адвокат Кшевецька І.В. вказує, що з 05.012025 року відповідач ОСОБА_1 позбавлений можливості бачити своїх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. З січня 2025 року, з часу повернення в Україну, ОСОБА_2 переховує доньок від батька ОСОБА_1 .. Не дивлячись на те, що позивач зареєструвалась як за постійним місцем свого проживання в помешканні своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 , ні вона ні діти сторін у вказаному помешканні не проживали і не проживають. Засоби зв`язку ОСОБА_2 вимкнула і протягом трьох місяців відповідач - батько дітей не може ні поспілкуватись з позивачем з приводу потреб і життєдіяльності їх дітей, також не може домовитись з позивачем про зустріч та спілкування з дітьми. Фактично протягом трьох місяців місце перебування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батькові не відоме. Позивач надала суду довідки та характеристики з Флоринського ЗДО «КОЛОСОК», згідно яких дівчата є вихованицями даного ЗДО з 24.01.2025. При цьому діти не відвідують вказаний дитячий садок. ОСОБА_2 вживає всіх дій для того, щоб діти в силу віку забули батька, були відчужені від нього. ОСОБА_2 переховується з доньками протягом трьох місяців у невідомому місці. ОСОБА_1 протягом трьох місяців розшукує своїх дітей безрезультатно, за жодним з повідомлених в позові ОСОБА_2 місць дітей немає. 01.04.2025 року з інформації розміщеної на сайті Судової влади України ОСОБА_1 дізнався про те, що 28.03.2025 року ОСОБА_2 подала до Бершадського районного суду Вінницької області заяву про видачу обмежувального припису (справа № 126/701/25) і це при тому, що протягом 3-х місяців ОСОБА_1 жодним чином не спілкувався ні з ОСОБА_2 , ні з їх дітьми, навіть не бачив їх.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За правилом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства убачається, що застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому ураховується, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З матеріалів справи вбачається, що на розгляді в Бершадському районному суді Вінницької області перебуває цивільна справа № 126/265/25 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Служба у справах дітей Бершадської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком.

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. На теперішній час доньки проживають з матір`ю.

Відповідно до приписів статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У статтях 141, 153 СК України зазначено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3 статті 157 СК України).

Як зазначено у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин 3, 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає

Частинами першою та другою статті 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Отже, одним із предметом спору у справі за первісним та зустрічним позовом є визначення місця проживання дітей.

Разом з тим, суд зауважує, що сторони мають рівні права відносно дітей, а вирішення заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітніми доньками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності матері ОСОБА_2 за своїм змістом фактично є тотожним вимозі, яка підлягає вирішенню судом по суті в порядку позовного провадження. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 подала до Бершадського районного суду Вінницької області заяву про видачу обмежувального припису (справа № 126/701/25) відносно ОСОБА_1 , яким просить заборонити йому наближатися до неї та її місця проживання, яка на даний час не розглянута. Задоволення заяви про забезпечення позову в подальшому може призвести до взаємної невідповідності правових норм, які регулюють однакові суспільні відносини.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши надані до заяви про забезпечення позову докази та наявні в матеріалах справи відомості, суд дійшов до висновку за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 149-153, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Кшевецької Інни Василівни про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Бершадської міської ради про визначення місця проживання дітей з батьком- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (складення).

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя О. Г. Рудь