Провадження № 2/734/145/25 Справа № 734/5081/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань - Чумак Н.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гуц Н.М.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Пономаренко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні залу суду в с-щі Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що дочка позивача ОСОБА_2 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 .

Батьки з дитиною проживали за вищевказаною адресою, позивач їздила 2 рази на місяць до них, допомагала з дитиною, по господарству. Після виповнення ОСОБА_5 3-х років позивач стала помічати зміни в поведінці дочки ОСОБА_6 , в неї з`явився психоз, бачила ознаки зловживання спиртним нею та її співмешканцем ОСОБА_7 , обоє ніде не працювали, матеріальне становище сім`ї було скрутним. Квартира, в якій вони проживали, належить позивачці на праві приватної власності, всі комунальні послуги позивач сплачувала самостійно.

На початку жовтня 2021 року позивач дізналась про те, що ОСОБА_5 захворіла, а ліки купити батькам не було за що. Позивач дуже переживала за дитину, тому запропонувала забрати її до себе, щоб вилікувати. Поїхала в м. Київ, забрала дитину з базару, куди її привезла мати. Дитина була з підвищеною температурою, бабуся та дідусь одразу звернулися в Козелецьку лікарню інтенсивного лікування, де перебували на стаціонарному лікуванні з 08.10.2021 по 15.10.2021 р. з діагнозом «Гострий обструктивний бронхіт. Гіпертермія», про що зазначено у виписці із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 .

Дитина залишилась проживати у них. В свої чотири роки майже не говорила. За рекомендаціями логопеда позивач з чоловіком ОСОБА_8 почали з нею займатись різними вправами, читали книжки і дитина потроху почала виговорювати слова.

Одного разу приїхала до їх дому в ОСОБА_9 мати ОСОБА_6 , вела себе неадекватно, викликала працівників поліції, дитина ОСОБА_5 кричала, що з нею нікуди не поїде, насильно вони дитину віддати матері не могли.

Дочка слала нам позивачу з чоловіком гнівні смс-повідомлення на телефони з погрозами, з негативними побажаннями, це могло тривати з вечора до ранку.

Потім було затишшя, ніхто з батьків про ОСОБА_5 не згадував. У вересні 2022 року прийшов час йти їй до школи. Вона стала ученицею Козелецького ліцею № 3 Козелецької селищної ради. Всіма організаційними питаннями, забезпеченням одягом, навчальним приладдям тощо ОСОБА_5 займались позивач з чоловіком. Батьки онуки і не знали, і не питали, і не цікавились навчанням дочки, і не тільки навчанням, а взагалі її життям.

Закінчився перший клас, минали перші літні канікули Ніколі, вона вже мала все необхідне для навчання в другому класі. 29.08.2023 року позивач з нею повертались додому з магазину, на нашій вулиці вона покинула позивачку і побігла до їх двору. Потім розвернулась, біжить назад і кричить, позивач подумала, що її вкусила сусідська собака. А ОСОБА_5 кричить: «Бабусю, спаси мене». Виявляється, у дворі вона побачила свого батька ОСОБА_11 . Позивач вмовила ОСОБА_5 з ним поспілкуватись. Батько запропонував їй купити морозива, а вона попросила в нього 800 грн., які напередодні потратила на друковані зошити для навчання у школі. ОСОБА_7 сказав, що зараз у нього грошей нема, приїде і привезе у п`ятницю. Дитина чекала, і не одну п`ятницю... Якось подзвонив і сказав, що купить ОСОБА_5 телефон, позивач заперечила, що поки не треба, а потрібен комп`ютер. Більше вони його не бачили. Як і матір ОСОБА_6 .

Таким чином, з жовтня 2021 року в їх сім`ї проживає без реєстрації онука ОСОБА_4 . Дитина взагалі не має зареєстрованого місця проживання. Тобто вже понад три роки в житті ОСОБА_5 відсутні мама і батько. Весь цей час вихованням, доглядом, піклуванням, навчанням, розвитком, забезпеченням необхідним, утриманням займаються позивач з чоловіком.

Відсутність обох батьків, які є законними представниками дитини, у житті ОСОБА_5 , відсутність у позивачки з чоловіком законних прав вирішувати питання, що стосуються дитини, створює певні проблеми, які шкодять дитині. Так, зокрема, залишається не вирішеним питання реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , не можливо їй набути статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що на даний час надає дитині право безкоштовного харчування у школі, немає можливості виїзду за кордон тощо.

Враховуючи таку ситуацію, для захисту прав та інтересів дитини позивач звернулась до органу опіки та піклування Козелецької селищної ради із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав батьків ОСОБА_5 .

На запит Служби у справах дітей перевірити умови проживання ОСОБА_2 Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлено, що в телефонній розмові вона повідомила, що дозвіл на обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , надасть лише за рішенням суду. Враховуючи це, перевірити умови проживання матері малолітньої дитини ОСОБА_2 та скласти акт обстеження умов проживання не виявилось можливим.

На думку позивача, ОСОБА_6 спеціально відмовляє Службі у справах дітей у перевірці умов її проживання, оскільки позивачу, як власнику квартири, де вона проживає, відомо, що електоронергія до квартири не подається через заборгованість по оплаті. Навіть мобільний телефон ОСОБА_6 змушена просити зарядити у сусідів.

Відтак, мати дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає, ОСОБА_5 не відвідує вже тривалий час, участі у вихованні, догляді, навчанні, розвитку доньки не приймає, матеріально дитину не утримує, не купує їй речі та продукти харчування, іграшки, подарунки, не цікавиться її життям, розвитком, здоров`ям.

Таким чином, поведінка ОСОБА_2 свідчить про її свідоме нехтування батьківськими обов`язками та про ухилення від їх виконання. Останнє полягає в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими відсутня її участь у вихованні дитини, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст. 164 СК України.

В даній ситуації важливим є те, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері зі своєю дитиною. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між нею та дитиною.

Водночас, виходячи з якнайкращих інтересів дитини позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам дитини і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Оскільки мати дитини з нею не проживає, а батько дитини помер, то відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідач перебуває у працездатному віці, не є особою з інвалідністю, інших малолітніх/неповнолітніх дітей, зобов`язань щодо утримання інших осіб не має.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні дала пояснення, що коли забрали дитину то вона крала гроші, в магазинах невеликі речі ховала в кармани, пояснювала, що так робить, тому, що мама навчила.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вона зверталася до служби по захисту дітей і до поліції, ніхто не посприяв, дитину їй не віддали. Дитина з нею не проживає з жовтня 2021 року, вона три роки не бачилася з дитиною. Вся інформація проти неї сфабрикована.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_1 дала показання, що дитину забрали з ринку на Троєщині, в дитини був сильний кон`юктивіт і кашель, лікували в стаціонарі. Дитина майже не говорила, показувала на пальцях, логопед казала, що дитина сильно запущена і з нею потрібно працювати. В 2022 році дитину відправили в школу, бо ніхто не приїжджав. Сама дитина не хотіла до мами, говорила, що мама її б`є, курить та вживає спиртне.

Малолітня свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що мама її била, приводила до дому якихось незрозумілих мужиків, погрожувала, що скине з дев`ятого поверху. Мама приймала алкоголь або кожен день або через день, потім шаталась. Вона маму не хотіла бачити і її боїться після того, як вона її кинула на підлогу. Вона більше пам`ятає поганого з життя з мамою. За весь час мама один чи два рази приїжджала, нічого не привозила. Вона хоче жити з дідусем та бабусею.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала показання, що позивач її сусідка, відповідача не знає. Вона 16 років проживає по сусідству з позивачем. Бачила, що постійно з ними проживає ОСОБА_5 . Щоб до ОСОБА_5 хтось приїжджав вона не бачила. Дитину ніхто не ображає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання, що позивач її сусідка, відповідача не знає. ОСОБА_5 проживає з дідусем і бабусею вже декілька років. Ніколь з нею постійно спілкується, каже, що боїться своє мами та боїться, що мама її забере. Відповідача вона не бачила, дитиною постійно займаються дідусь та бабуся.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 жовтня 2016 року матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 , батьком - ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до акту від 11.09.2024 р. комісії у складі депутата Козелецької селищної ради Адаменко Світлани Василівни, сусідів ОСОБА_13 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 із жовтня 2021 року проживає з бабусею ОСОБА_1 , дідусем ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 . Мати дитини ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 з 2021 року не приймають участі у виховані дитини ОСОБА_4 , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 13).

З листа Служби у справах дітей Козелецької селищної ради № 11-30/117 від 12.07.2022 р. вбачається, що в сім`ї ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителів АДРЕСА_2 , проживає їх онука ОСОБА_4 . ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , належним чином здійснюють догляд за своєю онукою, займаються її вихованням (а.с. 11).

Згідно довідки Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №934 від 11.09.2024 р. ОСОБА_1 має склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_8 , онука ОСОБА_4 (проживає за даною адресою, але не зареєстрована згідно акту обстеження депутата від 11.09.2024 р.), онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 3-В класу Козелецького ліцею №3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , практичного психолога Козелецького ліцею №3 ОСОБА_17 № 270/09 від 16 вересня 2024р., навчально-пізнавальна мотивація у дитини розвинена достатньо. Має достатній рівень навчання. Добре розвинена змішана пам`ять, виявляє образне, логічне мислення. Має добрий загальний розвиток. Малолітня ОСОБА_5 активна, легко йде на контакт із дорослими та дітьми. Проявляє дружелюбність, щира. Завжди перебуває у гарному настрої. У ОСОБА_5 добрі стосунки з бабусею та дідусем. Питаннями виховання і розвитку дитини займаються рівноцінно як бабуся так і дідусь, завжди цікавляться поведінкою та навчанням онуки. Дівчинка повністю забезпечена всім необхідним. Зі слів малолітньої дитини можна зробити висновок, що вона пережила психологічне та фізичне насилля, коли перебувала з мамою та батьком. Психологічний клімат в родині не сприяв гармонійному розвитку дитини, мав негативний характер. На питання чи бажає проживати з мамою та батьком, дівчинка налаштована негативно. Протягом попередніх років звернень від класного керівника та вчителів щодо поведінки та навчання дитини не було (а.с. 15).

Згідно довідки № 16 від 10.09.2024 р. КНП «Козелецький центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_4 з чотирьохрічного віку постійно проживає в АДРЕСА_2 з бабусею ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_8 . Бабуся і дідусь здійснюють постійний догляд за дитиною, своєчасно звертаються за медичною допомогою та регулярно звертаються з ОСОБА_5 до лікаря з метою профілактичних оглядів та проведення профілактичних щеплень. На прийомі весь час дитина у супроводі бабусі чи дідуся, матері чи батька в ролі супроводжуючих дитину жодного разу не було (а.с. 16).

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у сім`ї ОСОБА_1 комісією в складі начальника Служби у справах дітей Козелецької селищної ради Пономаренко Світлани Петрівни, начальника відділу соціального захисту населення Козелецької селищної ради Сікачової Валентини Захарівни, головного спеціаліста Служби у справах дітей Березан Євгенії Михайлівни , в ході перевірки встановлено, що для малолітньої дитини виділено окрему кімнату, де є ліжко, стіл для занять, шафа для одягу, куточок для ігор. Дитина забезпечена продуктами харчування, одягом, взуттям, предметами гігієни, шкільним приладдям. Для дитини створені належні умови для проживання, виховання та розвитку (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 05.10.2024 року батька дитини ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 38 років (а.с. 19).

Рішенням Козелецької селищної ради від 15 жовтня 2024 року № 2986-88/VІІІ затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з метою захисту прав та інтересів дитини (а.с. 21-22).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав на підставі статті 164 Сімейного кодексу України.

Як роз`яснив Верховний Суд України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Так, судом встановлено, що відповідач тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не займається її вихованням, не цікавиться навчанням, матеріально не забезпечує.

Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджено матеріалами справи та показами свідків.

Враховуючи наведене, з метою захисту інтересів дитини та забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім того, одночасно, підлягає вирішенню заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічні положення містяться і в ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що аліменти на дитину можуть бути присуджені одному з батьків або іншим законним представникам дитини, з якими вона проживає.

Частиною 2 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Так, факт тривалого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо утримання та виховання малолітньої дитини підтверджується належними та допустимими доказами, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні і які дають суду підстави зробити висновок, що відповідачка ОСОБА_2 являючись матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню та утриманню, що відповідно до вимог ст. 164, 180-183 СК України є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав та стягнення з останньої аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2024 року і до повноліття дитини.

Крім цього, суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 150, 155, 164-166, 180-183 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10, 12, 13, 76, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2024 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 04 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО