Справа № 490/5589/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Твердохліб К.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві справу позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської рад, у якому позивач просить визнати за нею право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , що має наступні технічні показники: трикімнатна, загальною площею 52,1 кв.м., житлова 38,5 кв.м., яка розташована на першому поверсі двоповерхового житлового будинку літ А-2 в порядку спадкування за законом, як спадкоємець першої черги.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки. Від представника позивача та відповідача надійшли заяви з прохання справу розглядати без їх участі. За такого, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Позивач у справі ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 1936 року народження.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1999 року, яке видане ВАТ БФ «Миколаївбуд», квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (квартира становить 52,1 кв.м.).

Відповідно до довідки №633 від 12.10.2000 року за адресою: АДРЕСА_2 проживає та зареєстрований ОСОБА_1 , 1946 року народження, та ОСОБА_2 , 1936 року народження.

З інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №23020-07-08 від 11.04.2023 року Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради слідує, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання осіб: ОСОБА_1 , 1946 року народження, ОСОБА_3 , 1949 року народження, ОСОБА_4 , 1989 року народження, та ОСОБА_5 , 1994 року народження.

Як зазначено в повідомленні КП «ММБТІ» №938 від 10.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 існує декілька житлових будинків, також існує дві квартири АДРЕСА_4 , які розташовані у різних житлових будинках, та є два об`єкта нерухомості, право власності на ці квартири реєструванні за різними фізичними особами (будинок літ. А-2 та Б-1).

Власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_4 у будинку літ. Б-1, загальною площею 55,7 кв.м., житловою 46,8 кв.м. є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (реєстраційний номер майна у Реєстрі права власності на нерухоме майно 34195170).

Власниками трикімнатної квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Чоловік позивача ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка складається з частки у праві спільної сумісної власності на кв. АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці, які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спдадщини відсутні.

Постановою приватного нотаріуса миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.Г. 25.04.2024 року від 25.04.2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на те, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, кв. АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені ще інші співвласники.

Вирішуючи позовні вимоги суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина перша статті 70 Сімейного кодексу України вказує на те, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , які звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що квартира АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до чатсини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга та третя статті 368 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина друга статті 370 ЦК України)

Виходячи із рівності часток співвласників суд дійшов висновку що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними та становлять по за кожним власником.

Відтак, частина у праві власності на спірну квартиру, належна ОСОБА_2 може бути успадкована після його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 Цивільного кодексу України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 та враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

За ОСОБА_1 слід визнати право власності на частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (будинок літ. А-2), загальною площею 52,1 кв.м., житловою 38,5 кв.м.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судовий збір сплачено під час подачі позову до суду.

Керуючись статтями 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частину у праві власності на квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 52,1 кв.м., житловою 38,5 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Шолох