Справа № 353/199/25
Провадження № 2/353/211/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мотрук Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтувала тим, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 проживала її мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матері на праві власності належала земельна частка (пай) розміром 42,5 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків, Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. На дану земельну ділянку матері був виданий сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23, реєстраційний № 0527. Матері ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) розміром 42,5 ум.кад.га, з якого частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Бортище», площею 0,50 га (що в кадастрових га становить - 26,75 ум.кад.га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отже залишок земельної частки (паю) матері становить 15,75 ум.кад.га. ІНФОРМАЦІЯ_3 мати ОСОБА_3 , померла, батько ОСОБА_4 , 1931 року народження помер ще ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Вона являється єдиною спадкоємицею після смерті матері за заповітом, яка прийняла спадщину, частково оформила в нотаріальному порядку. Остання звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М.із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай), який належить ОСОБА_3 . Даний факт позбавляє її можливості оформити спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевказаним, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 15,75 умовних кадастрових гектарів в межах середньої земельної частки без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивач,ОСОБА_1 , у підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі.

Відповідач, ОСОБА_2 , у підготовче судове засідання не з`явилася, однак 20.03.2025 року від неї на адресу суду надійшла заява, в якій зазначила, що позов визнає та просила розглядати справу без її участі (а.с. 69).

12.03.2025 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє.

Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с. 82, 83).

Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що згідно копії сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 № 0527 від 01.04.1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 527, ОСОБА_3 належало право власності на земельну ділянку в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості у розмірі 42,5 в умовних кадастрових гектарах на території Петрівської сільської ради народних депутатів, виділеного на підставі рішення V сесії Петрівської сільської ради народних депутатів від 31.10.1995 року № 5 (а.с. 4). Вищезазначене також стверджується копією книги реєстрації земельних сертифікатів з 1995 року по 1996 року, де зазначено, що ОСОБА_3 01.04.1996 року було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серія ІФ-14-23 реєстраційний номер 0527 (а.с. 42-44).

Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року та підлягав заміні на сертифікат державного зразка, форма якого затверджена Постановою КМУ від 12.10.1995 року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, ОСОБА_3 , даної заміни не здійснила.

Відповідно до ч. 9 та 10 ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва.

Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Факт належності права ОСОБА_3 на вищевказану спірну земельну частку (пай) підтверджується також і архівним витягом з рішення 5 сесії сільської Ради народних депутатів 22 скликання с. Петрів від 31.10.1995 року «Про передачу земель призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність», згідно якого сесія Петрівської сільської Ради народних депутатів вирішила затвердити матеріали паювання землі та передати землі, які призначені для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1301,8 га на території Петрівської сільської Ради народних депутатів безоплатно у приватну власність громадянам в межах середньої земельної частки без визначення меж ділянок в натурі, згідно з додатком (а.с. 35). Так, відповідно до копії списку громадян, які включенів списки розрахунку земельної частки по спілці пайовиків «Дністер» с. Ісаків, під № 4 числиться ОСОБА_3 (а.с. 45).

З довідки № 171 від 06.03.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області вбачається, що ОСОБА_3 дійсно включена в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Петрівської сільської ради під № 527, розмір земельної частки (паю) становить 42,5 умовних кадастрових гектарів. 01.04.1996 року ОСОБА_3 було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серія ІФ-14-23 реєстраційний номер 0527 (а.с. 49).

Відповідно до виписки із погосподарської книги № 5 Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданої Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 26.08.2024 року № 278, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований до 05.08.1992 року числиться, як господарський двір і в ньому були зареєстровані і проживали: ОСОБА_3 , 1931 року народження - голова сім?ї. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,49 га: з них - 0,25 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передана в користування 25.12.1993 року; 0,24 га - для ведення особистого селянського господарства. Свідоцтво про право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна видавалося 22.04.2002 року (а.с. 51).

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 57). 28.01.1979 року остання уклала шлюб з ОСОБА_5 та їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 57).

З довідки № 100 від 27.02.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вбачається, що ОСОБА_3 володіла земельною часткою (паєм) в розмірі 42,5 ум.кад.га, з якого частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Бортище» площею 0,50 га (26,75 кад.га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 48).

Батько позивача, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 2 (а.с. 81).

Мати позивача, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 54).

Спадкодавцем, ОСОБА_3 , 05.12.2005 року було складено та посвідчено секретарем Ісаківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 120, згідно із яким все належне їй майно, заповіла позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 52).

Довідкою № 277 від 26.08.2024 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати ОСОБА_3 , 1931 року народження, яка була постійною жителькою с. Ісаків, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті за вказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зять; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 внука; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - чоловік онуки; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 правнук; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 правнук. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався в Ісаківській сільській раді по реєстру № 120 і не відмінявся (а.с. 50).

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М.для оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), який належить ОСОБА_3 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 476/02-31 від 14.08.2024 року (а.с. 55).

08.12.2009 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , успадкувавши земельну ділянку та майновий пай, які не є предметом даного позову (а.с. 56).

Відповідно до копії спадкової справи № 563/2009 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 72-79).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та керуючись ст. 81, 82, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), розміром 15,75 в умовних кадастрових гектарів, в межах середньої земельної частки без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2025 року.

ГоловуючийЛ. І. МОТРУК