Справа № 522/5633/25-Е
Провадження № 2-з/522/212/25
УХВАЛА

31 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої - судді Косіциної В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів до подання позовної заяви, у якій заявник просив суд здійснити забезпечення доказів - скріншотів повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин користувачем групи у месенджері « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка має мобільний номер телефону НОМЕР_1 (яка записана в телефонній книзі заявника як «ОСОБА_2 НОМЕР_2 кв»), яка також має права адміністратора вказаної групи шляхом проведення огляду відповідного електронного доказу в судовому засіданні; шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 змінювати зміст та видаляти повідомлення від 14.03.2024 року о 20 годині 09 хвилин до набрання рішенням по справі законної сили.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Засідання для вирішення питання про забезпечення доказів призначено на 31 березня 2025 року.

31 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника ОСОБА_1 - адвоката Пижик Володимира Васильовича надійшла заява про розгляд справи без участі.

У судове засідання, призначене на 31 березня 2025 року учасники справи - не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заява або клопотань від учасників справи - не надходило.

У зв`язку із неявкою учасників справи, що належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального

Заява про забезпечення доказів мотивована тим, що починаючи з 15 червня 2024 року ОСОБА_2 будучи користувачем месенджеру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та будучи учасником групи «ІНФОРМАЦІЯ_1 соседи.» має права адміністратора зазначеної групи. Зазначає про те, що у вказаній групі на момент звернення є 48 учасників які є його сусідами. Вказує, що 14 березня 2024 року о 20 годині 09 хвилин користувачем групи у месенджері «Вайбер» - «ІНФОРМАЦІЯ_1 соседи», яка має мобільний номер телефону НОМЕР_1 (яка записана в телефонній книзі заявника як «ОСОБА_2 НОМЕР_2») було опубліковано повідомлення відверто наклепницького характеру у формі фактичних тверджень відносно особи заявника. Зазначена інформація планується бути використана заявником під час звернення до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення з неї моральної шкоди.

Статтею 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів (ч. ч. 4-5 ст. 117 ЦПК України).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19) викладено наступну правову позицію: «Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11 березня 2020 року у справі №9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Метою такого процесуального механізму, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому, такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Аналіз вищезазначених норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, заявник надав скріншоти повідомлень, щодо яких заявник просить вжити заходів забезпечення позову, що свідчить про те, що у заявника відсутні будь-які труднощі у доступі до зазначеного доказу.

В якості обґрунтування того, що ОСОБА_2 може вчиняти дії, спрямовані на унеможливлення або утруднення в подальшому отримання таких доказі, заявник посилається на те, що вона має права адміністратора у відповідній групі у месенджері «Вайбер», а тому, може видаляти та редагувати повідомлення. Зазначає про те, що такі дії були неодноразово ним помічені.

Проте, будь-який доказів на підтвердження того, що такі дії регулярно вчиняються ОСОБА_2 дійсно вчиняються - надано не було.

Не обґрунтовано заявником і те, задля чого потрібно вживати заявлені заходи забезпечення доказів у нього вже наявні скріншоти такого повідомлення на момент його надсилання.

У заяві зазначено, що ОСОБА_1 має лише намір звернутися до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди, а отже у провадженні суду не перебуває цивільна справа, в межах якої може бути витребуваний або забезпечений такий доказ. В даному конкретному випадку, забезпечення доказів шляхом їх огляду в судовому засіданні без наявності відкритого провадження у справі може призвести до втручання без належних на те підстав у права осіб, що гарантовані Законом України «Про захист персональних даних» не тільки особи, що може набути статус відповідача але й інших осіб, що є учасниками групи у месенджері.

На думку суду, заявлена заява не відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 116 ЦПК України, а саме не містить обґрунтувань та доказів на підтвердження наявності реальних ризиків чи загроз того, що доказ, про забезпечення якого порушує питання заявник, може бути втрачений або його збирання або подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тому, враховуючи те, що заявником не наведено ризиків втрати таких доказів, беручи до уваги факт того, що заявник має безперешкодний доступ до таких доказів та в його розпорядженні знаходяться скріншоти повідомлення, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення доказів, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.116-119, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

Повний текст ухвали складено та підписано 04 квітня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.