Номер провадження: 22-ц/813/1237/25
Справа № 501/1049/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пересика Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: обслуговуючий кооператив «Маріїнський» про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору, скасування права власності, визнання права власності,стягнення грошової компенсації,

встановив:

У березні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом.

Одночасно із позовом, у порядку ст.ст. 149, 150 ЦПК України, позивач звернувся до суду із заявою, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- накладення арешту на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно спірного нерухомого майна.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Слободяник О.І., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За доводами апеляційної скарги, оцінюючи наявність підстав для забезпечення позову, суд першої інстанції оцінив здійснення стороною відповідача будь-яких дій, направлених на відчуження спірного нерухомого майна надто формально, залишивши поза увагою те, що між сторонами наявний спір, і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог є значним; заявлені вимоги про визнання права власності та стягнення грошової компенсації за частку в майні подружжя; мали місце недобросовісні дії сторони відповідача щодо майна подружжя; вид забезпечення позову відповідає заявленим вимогам, і є співмірним до таких.

Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скористалися.

Представник ОСОБА_2 адвокат Чехоніна Т.І., представник ОСОБА_3 адвокат Сафоніков А.П. та представник ОСОБА_1 адвокат Рогаліна Г.В. подали до апеляційного суду заяви про розгляд справи за відсутністю сторін та їх представників.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданих до суду заявах просили суд розглянути справу без їх участі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що з вказаної заяви, та доданих до неї документів не убачається ризиків здійснення стороною відповідача будь-яких дій, направлених на відчуження вказаного майна (зокрема продажу, дарування).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, вказаних вимог позивачем дотримано.

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору, скасування права власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації та відповідно до заявлених позовних вимог, просив суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

- визнати за ним, право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,1 кв. м., житловою 40,2 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане майно;

- визнати недійсним персональний меморандум асоційованого члена кооперативу (нова редакція) (зміни до ПМ № 45Б-08/01-19 від 08.01.2019 року) від 15.11.2019 року, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Маріїнський» та ОСОБА_3 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою 33,1 кв.м., зареєстровану 13.07.2022 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64204883 від 18.07.2022 10:43:30, Марущак Юлія Валеріївна, Овідіопольська селищна рада Одеського району Одеської області, Одеська обл.;

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою 33,1 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане майно;

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію сплачених коштів за персональним меморандумом асоційованого члена кооперативу № НП П10Б-27/08-19 від 27.08.2019 року у розмірі 123 981,76 грн;

- в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію за одну другу частку вартості автомобіля марки GEELY MK CROSS, 2012 року випуску, в сумі 92 784 грн, припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказаний автомобіль;

- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь сплачений судовий збір у розмірі 15 745,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000 грн.

Колегія суддів зауважує, що оскільки предметом позову є вказане вище нерухоме майно, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,1 кв. м., житловою 40,2 кв.м., та за адресою: АДРЕСА_2 , слушними є доводи скаржника ОСОБА_1 про наявність підстав для забезпечення його позову шляхом накладення арешту на частину спірного майна, та заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно цього нерухомого майна.

При цьому посилання суду першої інстанції, як на мотив відмови у забезпеченні позову про те, що позивачем не доведено ризиків здійснення стороною відповідача будь-яких дій, направлених на відчуження вказаного майна (зокрема продажу, дарування), колегія суддів вважає помилковими, оскільки, між сторонами існує спір щодо поділу майна подружжя, а відповідно до ст. 149 ЦПК України умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Окрім того, звертаючись до суду із вказаною вище заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на яку було набуто позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі, було передано останньою свої матері, відповідачці ОСОБА_3 .

Оцінивши доводи заявника ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття заходів забезпечення з урахуванням заявлених вимог, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, спроможності забезпечення фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову про поділ майна подружжя; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні заяви позивача, та вважає за необхідне таку задовольнити,накласти арешт на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно спірного нерухомого майна.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним взяти до уваги висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, в якій зазначено, що за змістом ст. 149, 158 ЦПК України умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, оскільки забезпечення позову носить тимчасовий характер, тому апеляційний суд не вбачає порушень прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вказаний вид забезпечення позову лише направлений на збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення у справі забезпечення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,1 кв.м., житловою 40,2 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Накласти арешт на частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою 33,1 кв.м, право власності на яку зареєстровано ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,1 кв.м., житловою 40,2 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно на частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою 33,1 кв.м, право власності на яку зареєстровано ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 14 березня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова