Провадження № 2/466/1557/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

за участю представника позивача Манькута А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом адвоката Манькута Андрія Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

22 жовтня 2024 року адвокат Манькут Андрій Юрійович, який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 259 600 Євро боргу та пені за договором позики від 26 серпня 2018 року, а також судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що ОСОБА_3 , до 02.07.2022 року, тобто до моменту укладення шлюбу з громадянином України ОСОБА_4 носила дівоче прізвище ОСОБА_5 . Зазначає, що 26.08.2018 року між ОСОБА_1 (позикодавцем), та Відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) було укладено договір позики грошових коштів. За договором позики Відповідач отримав від ОСОБА_1 готівкою грошові кошти в сумі 220000 Євро із зобов`язанням повернути їх до 30 березня 2023 року без відсотків. Факт укладення договору, передачі грошових коштів та отримання їх Відповідачем 26 серпня 2018 року підтверджується розпискою. У визначений час ОСОБА_2 , жодних грошових коштів ОСОБА_1 не повернув, остання двічі зверталася до поліції про шахрайські дії Відповідача. Станом на дату подання даного позову Відповідач вказану за договором позики суму не повернув у встановлений термін. Від виконання свого обов`язку за договором позики повертати Позивачу позичені гроші, ухиляється.

Таким чином, Відповідач порушив умови договору позики, та заборгував грошові кошти у сумі 220000 Євро, які складаються з тіла кредиту та 39600 Євро - пені в розмірі 1% від простроченої суми за кожен місяць прострочки, які просить стягнути з відповідача на свою користь.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 надав пояснення, аналогічні викладеній у позовній заяві, позов підтримав повністю, просив задовольнити позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 серпня 2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (змінила прізвище на ОСОБА_7 , відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_8 було укладено договір позики грошових коштів у формі розписки. Відповідач позичив у позивача в борг грошові кошти у сумі 220 000 Євро, які зобов`язався повернути у повному обсязі до 30 березня 2023 року без відсотків. У разі недотримання даного обов`язку, відповідач зобов`язався виплатити пеню у розмірі одного відсотка віз позиченої суми за кожен місяць прострочення боргу.

Станом на 22 жовтня 2024 року відповідачем не вчинено жодних дій по поверненню коштів, наданих йому у позику. Згідно боргової розписки від 26.08.2018 року, кінцевою датою повернення суми наданої у позику є 30 березня 2023 року. Однак дані грошові кошти повернуті не були.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на 30.03.2023 року, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідач не здійснив жодних дій щодо повернення коштів, відтак станом на дату подачі цього позову зобов`язаний повернути суму заборгованості у розмірі 220 000 Євро.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Оскільки на підтвердження укладення договору позики між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на суму 220 000 Євро, була видана розписка, а кошти отримані у борг не були своєчасно повернуті, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені, то суд у даній частині позовних вимог відмовляє, виходячи з наступного.

В Україні Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан, який у подальшому продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та який діє до цього часу.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У вказаній борговій розписці, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути у повному обсязі грошові кошти у розмірі 220 000 Євро до 30 березня 2023 року без відсотків. У разі недотримання даного обов`язку, відповідач зобов`язався виплатити пеню у розмірі одного відсотка віз позиченої суми за кожен місяць прострочення боргу, отже, днем початку прострочення заборгованості є 31 березня 2023 року.

Однак, позивачем не враховано п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (запровадження в Україні воєнного стану з 24.02.2022, який діє і до сьогодні), тобто період за який ОСОБА_1 просить стягнути пеню з ОСОБА_2 , а саме з 31.03.2023 по 22.10.2024, охоплює вказані норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, тому з огляду на вищенаведене підстав для задовлення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені суд не вбачає, отже приходить до висновку про відмову у задоволення вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 15140 грн., 00 коп.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача 220 000 Євро заборгованості, а у задоволенні стягненні пені з відповідача на користь позивача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 207, 525-527, 530, 533, 554,625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги адвоката Манькута Андрія Юрійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 суму боргу за договором позики від 26 серпня 2018 року у розмірі 220 000 (двісті двадцять тисяч) Євро.

У задоволенні позовної вимоги про стягнення пені відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 - судовий збір у розмірі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн., 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2025 року.

Суддя Р. Б. Єзерський