Справа № 362/7048/24
Провадження № 2/362/3067/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2025 року

суддя Васильківського міськрайонний суд Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтовані якого зазначив, що відповідач уклав із товариством кредитний договір за якими отримав грошові кошти.

Зокрема, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» і ОСОБА_1 24 червня 2020 року було укладено кредитний договір № .

Воднораз, до цього, 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь АТ «Таскомбанк».

Потім, 02.12.2022 року між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

У підсумку, позивач вказує, що за відповідним договором факторингу він набув право вимоги за кредитним договором, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за наведеним кредитним договором не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитом, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 16 459 гривень 80 копійок (а.с. 1 3).

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суду невідоме, він був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 38, 39, 42, 46).

Оскільки відповідач, який був повідомлений про розгляд справи належним чином в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, судове повідомлення про розгляд справи, разом із копією ухвали про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, надіслані відповідачу за останньою відомою суду адресою місця реєстрації відповідача повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 38, 49, 50).

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

24.06.2020 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» і ОСОБА_1 укладено договір № про надання фінансового кредиту, за умовами якого ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» надало відповідачу кредит в сумі 9 432 гривень 85 копійок на строк 36 місяців зі сплатою відсотків (а.с. 5, 6, 7).

Надалі, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало договір факторингу із кредитором відповідача за наведеним кредитним договором, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по укладеному договору.

Зокрема, за договором факторингу:

- № НІ/11/10-Ф від 08.11.2023 року укладеним між АТ «Таскомбанк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача (а.с. 15 16, 17, 18);

- при цьому, суд враховує, що 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і АТ «Таскомбанк» було укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь АТ «Таскомбанк» (а.с. 13 14).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Натомість, суд вважає безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідача комісії в сумі 7 026 гривень 22 копійки, оскільки за правовими висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19: умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеним кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за даним кредитним договором без нарахованої комісії в сумі 7 026 гривень 22 копійки.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором складає 9 433 гривень 85 копійок.

За таких обставин, позов є частково обґрунтованим та підлягає задоволенню в обсязі суми заборгованості визначеному судом.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За подачу даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 гривень 00 копійок, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 82918 від 24.09.2024 року (а.с. 4).

Тобто, на підставі статей 133, 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, суд враховує обставину часткового задоволення позовних вимог в обсязі 57,31 % та вважає, що судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за вимогами майнового характеру слід визначити відповідно до відсотку задоволеної суми позову у розмірі 57,31 %, що становить 1 735 гривень 35 копійок.

Як наслідок, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати слід покласти на:

- позивача у розмірі 42,69 %, що становить 1 292 гривні 65 копійок;

- відповідача у розмірі 57,31 %, що становить 1 735 гривень 35 копійок.

У зв`язку із цим, слід стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 1 735 гривень 35 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273, 274 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Частково задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 9 433 (дев`ять тисяч чотириста тридцять три) гривні 85 копійок.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 1 735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) гривень 35 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 07 квітня 2025 року.