Провадження №2/748/440/25
Єдиний унікальний № 748/432/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

секретар Крошка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

04.02.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за законом у якості спадкоємця першої черги після його матері, ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с-щі. Олишівка, Чернігівського району, Чернігівської області, та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Городня, Чернігівського району Чернігівської області; 2) вирішити питання судових витрат згідно чинного процесуального законодавства.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , а також ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено 17.10.1951 р.

Від шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 . У нього, як він зазначає, також був рідний брат ОСОБА_5 , 1957 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з тим, батько позивача, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , де спадщину, після його смерті, прийняла його дружина, матір позивача, ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, як особа, яка проживала разом із спадкодавцем на день смерті останнього, проте не отримувала жодного свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно зокрема, на житловий будинок із приналежними до нього спорудами та земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а так само на земельну ділянку зі складу сільськогосподарських угідь, одержану ОСОБА_3 в результаті розпаювання земель СГАТ «Агрокомсинтез».

Позивач звертає увагу на те, що Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.01.2018 р. у справі № 732/1708/17 ОСОБА_2 було визнано недієздатною та встановлено опіку, обов`язки опікуна було покладено на Городнянський психоневрологічний інтернат в особі керівника даної установи.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.05.2018 р. у справі № 732/483/18 було здійснено заміну опікуна: опікуном недієздатної ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_1 із одночасним звільненням від повноважень опікуна директора Городнянського психоневрологічного інтернату.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 за місцем свого проживання у Городнянському психоневрологічному інтернаті.

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Лисенко Н.Б. за видачею свідоцтв про право на спадщина за законом щодо нерухомого майна, належного ОСОБА_2 на день смерті, однак позивачу було відмовлено у вчинення нотаріальної дії від 05.12.2024 р., оскільки відсутній документ, який би підтверджував прийняття ОСОБА_1 спадщини після ОСОБА_2 , або документ щодо встановлення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після вказаної спадкодавиці.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що не міг проживати разом із спадкодавицею на день її смерті та/або мати спільне із останньою зареєстроване місце проживання, оскільки ОСОБА_2 , в силу наявності у неї стану здоров`я, потребувала постійного спеціалізованого догляду та утримувалася з цією метою у Городнянському психоневрологічному інтернаті, адреса якого була визначена у якості зареєстрованого місця проживання його матері. Цілком зрозуміло, що приміщення даної установи не могло визначитися у якості житлового фонду для осіб із повною цивільною дієздатністю зокрема, і для опікунів тих недієздатних осіб, які перебували у згаданому вище інтернаті на постійній основі.

Разом з тим, у відповідності до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22.12.2022 р. № 309, Городнянська міська територіальна громада була окупованою із 24.02.2022 р. по 03.04.2022 р. Так, дізнавшись про смерть своєї матері, позивач забрав, як він зазначає, тіло померлої матері та самостійно забезпечив його транспортування до с. Олишівка, Чернігівського району, Чернігівської області, де відбулося поховання ОСОБА_2 , всі витрати якого забезпечив ОСОБА_1 . Так само ОСОБА_1 , починаючи ще з кількох останніх років життя, останній забезпечував оплату житлово-комунальних послуг за місцезнаходженням нерухомого майна спадкодавиці та вносив платежі, належних із власників земельних ділянок.

Водночас, спадкоємець зазначає, що він, починаючи з 19.02.2016 р. працює начальником комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, предметом діяльності якого є надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій їх ремонту, а також управління будинком, спорудою або групою будинків.

З огляду на значні пошкодження та руйнування, спричинені обстрілами м. Чернігова російськими військами протягом лютого-березня 2022 р. об`єктами житлово-комунального господарства в межах функціональної відповідальності КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, а також зважаючи на істотну дестабілізацію енергетичної сфери у масштабах усієї країни, викликану ракетно-дроновими ударами з боку росії, підприємство відновило відносно стабільний режим своєї роботи у квітні-травні 2022 р. та продовжило працювати надалі за вкрай несприятливих умов, що мало насідком істотне збільшення трудового навантаження на усіх співробітників КП, включаючи керівника підприємства. Одним із об`єктивних наслідків подібного стану речей для позивача було значне скорочення реально вільного від роботи часу/часу відпочинку, який, зважаючи на свій дуже незначний обсяг, фактично міг використовуватися ОСОБА_1 лише для задоволення найпростіших особистих потреб та хоча б часткового відновлення нормального психофізіологічного стану. Протягом 2022 р. позивач взагалі не мав оплачуваної відпустки, також протягом 2023 р. спадкоємець тричі перебував у відпустках за власний рахунок виключно через необхідність здійснювати постійний догляд за тяжко хворою дружиною.

Також, правовий режим воєнного стану в Україні, за станом на 23.05.2023 р., безперервно тривав з 24.02.2022 р. Цілковито непрогнозовані метафори правового регулювання питання перебігу строку для прийняття спадщини, а так само відсутність до певного часту сталої правозастосованої практики щодо співвідношення чинних у той чи інший часовий відтінок редакції постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» із рядом положень ЦК України, жодним чином, як вважає позивач, не прияли йому у своєчасному, з точки зору закону, вчиненні всіх необхідних дій щодо прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2 .

Окрім того, позивач зазначає ту обставину, що він з 1983 р. перебуває у шлюбі із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Наприкінці 2022 р. на початку 2023 р. його дружина відчула значне погіршення стану здоров`я та була вимушена терміново звернутися за медичною допомогою достатньо вузькоспеціалізованого характеру. Перебіг хвороби ОСОБА_6 призвів до необхідності неодноразового хірургічного втручання, тривалого стаціонарного лікування, проведення значної кількості складних та вартісних медичних процедур, а так само мав одним із наслідків періодичну нездатність дружини позивача до самообслуговування. Тому, як стверджує позивач, цілком зрозуміло, що у цей час саме ОСОБА_1 одноосібно опікувався допомогою ОСОБА_6 у вирішенні як термінових, так і повсякденних справ, всіма побутовими питанням, що виникали у родині придбанням та доставкою необхідних медикаментів, консультаціями із фахівцями у сфері медицини. Подібні обставини з урахування виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків за місцем роботи у режимі ненормованого робочого часу, об`єктивно не дозволяли позивачеві одночасно докладати хоча б мінімальних необхідних зусиль для документального оформлення реалізації власних спадкових прав.

Беручи до уваги вищевикладене, позивач вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_1 звертається з даним позовом до суду задля визнання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємця першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки вважає причини пропуску такого строку поважними.

Ухвалою судді від 06.02.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 10.03.2025 р.

Ухвалою судді від 10.03.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін на 26.03.2025 р.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надали ще у підготовчому засіданні заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , актовий запис № 24, де в графі «батько» зазначений ОСОБА_3 , а в графі «мати» зазначена ОСОБА_2 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 (а.с.22). Після його смерті відкрилася спадщина на наступне його майно.

Відповідно до Свідоцвта про право особистої власності на домоволодіння від 23.02.1970 р. на підставі рішення виконкому Олишівської селищної Ради депутатів трудящих № 24, встановлено, що виконавчий комітет Олишівської селищної Ради депутатів трудящих посвідчує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого з`являється ОСОБА_3 на праві особистої власності (а.с.10).

Згідно із Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серії ЧН № 0315152, який зареєстровано 03.03.2000 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 458, виданий на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 02.02.2000 р. № 118, в тому, що ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГАТ «Агрокомсинтез» розміром 5,86 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.18).

Згідно із Державним актом на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ЧН № 046069, виданий на підставі розпорядження № 5 Чернігівської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 03.01.2003 р. в тому, що ОСОБА_3 передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,91 гектарах в межах згідно з планом, розташована на території Олишівської селищної ради для ведення особистого селянського господарства, який зареєстрований 06.02.2003 р. в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 191 (а.с.19).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯА № 405864, виданий на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу рішення 13-ї сесії 24 скликання Олишівської селищної ради від 10.09.2004 р. в тому, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,3482 га у межах згідно з планом, розташована на території с-ще. Олишівка, Олишівської селищної ради, Чернігівського району для ведення особистого селянського господарства, який зареєстрвовано 13.07.2005 р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1258 (а.с.20).

Згідно із Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку Серії ЯА № 405865, виданий на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу, рішення 13-ї сесії 24 скликання Олишівської селищної ради від 10.09.2004 р. в тому, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,1362 га у межах згідно з планом, розташована на території с-ще. Олишівка, Олишівської селищної ради, Чернігівського району для ведення особистого селянського господарства, який зареєстровано 13.07.2005 р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1257 (а.с.21).

Як зазначено у позовній заяві позивачем, його матір ОСОБА_2 прийняла спадщину після свого чоловіка у передбаченому чинним законодавством порядку у якості спадкоємиці пешої черги за законом, як особа, яка проживала разо із спадкодавцем на день смерті останнього, проте не ортимала жодного Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно померлого батька позивача.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 31.01.2018 р. у справі № 732/1708/17 ОСОБА_2 було визнано недієздатною та встановлено опіку, обов`язки опікуна було покладено на Городнянський психоневрологічний інтернат в особі керівника даної установи (а.с.23,24).

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.05.2018 р. у справі № 732/483/18 було здійснено заміну опікуна: опікуном недієздатної ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_1 із одночасним звільненням від повноважень опікуна директора Городнянського психоневрологічного інтернату (а.с.25,26).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , актовий запис № 176 (а.с.27).

Згідно із довідки № 509 від 13.12.2024 р. наданої Городнянським психоневрологічним інтернатом, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дійсно знаходилась в Городнянському психоневрологічному інтернаті на повному державному забезпеченні з 08.09.2017 р. і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витрати на поховання: 1) труна не видавалась, 2) одяг не видавався, 3) інший інвентар не видавався (а.с.40).

Відповідно до довідки № 510 від 13.12.2024 р. наданої Городнянським психоневрологічним інтернатом, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дійсно знаходилась на повному державному забезпеченні з 08.09.2017 р. та була зареєстрована на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , Городнянський психоневрологічний інтернат (а.с.41).

Згідно із довідки № 511 від 13.12.2024 р. наданої Городнянським психоневрологічним інтернатом, встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , був опікуном над своєю недієздатною матір`ю ОСОБА_2 відповідно до рішення Городнянського районного суду Чернігівської області справа № 732/483/18 провадження № 2-о/732/68/18 від 07.05.2018 р. та належним чином виконував свої опікунські обов`язки (а.с.42).

Відповідно до наданих суду копій платіжних квитанцій за плату за розподіл газу у період з 2021-2024 рр. з призначенням платежу у всіх: плата за розподіл газу о/р НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , встановлено, що позивач сплачував житлово-комунальні послуги за будинок, який належить померлому батьку позивача ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44-49).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уклали шлюб зареєстрований 25.08.1983 р. Олишівською сільрадою Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 20 (а.с.17).

Відповідно до наданих суду копії медичної карти амбулаторного хворого № 554 від 02.02.2023 р., патологістологічного дослідження № 22-293 від 31.01.2023 р., результату огляду № 63215532 від 08.02.2023 р., протоколу мультидисциплінарного консиліуму від 17.02.2023 р., виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 1185 від 23.02.2023 р., виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 2264 від 31.03.2023 р., виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 2590 від 20.04.2023 р., виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 554 від 12.05.2023 р., а також ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та нирок від 24.01.2024 р., встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина позивача, страждала на хронічні захворювання, внаслідок яких неодноразово потребувала хірургічного втручання, тривалого стаціонарного лікування, проведення значної кількості складних та вартісних медичних процедур (а.с.29-35).

Відповідно до розпорядження № 249 від 11.05.2023 р. Чернігівської обласної військової адміністрації визначено критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період КП «Деснянське» Чернігівської міської ради, , яке згідно з абз. 1 п. 3 Порядку відповідає трьом критеріями, зазначеним у п.п. 5 та 6 п. 2. Порядку, а також п.п. 4, п. 2 Порядку у зв`язку з відповідністю п.п. 1, 2, 4, 6 Критеріїв, за якими здійснюється визначення підприємства, організацій і установ Чернігівської області, які мають важливе значення для задоволення потреб територіальних громад в особливий період, затверджених Розпорядженням (а.с.36). Також, розпорядженням від 19.03.2024 р. Чернігівської обласної військової адміністрації підтверджено статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період КП «Деснянське» Чернігівської міської ради (а.с.38).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2024 р. виданої Чернігівським районним нотаріальним округом Приватним нотаріусом Лисенко Н.Б., встановлено, що позивачу відмовлено у видачі Свідоцтв на право на спадщину за законом щодо вищевказаного майна, оскільки відсутній документ, який би підтверджував прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 , або документа щодо встановлення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 (а.с.39).

Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80089286 від 13.02.2025 р., наданої на вимогу суду Чернігівською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 від 13.02.2025 р., встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася (а.с.57,58).

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України, визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заяви про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених частинами 2-4 ст. 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 5 ст. 29 ЦК України, місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Так, абз. 4 п. 4.3. Правил опіки і піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88, вказує, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЗУ від 15.03.2022 р. № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», нормальна тривалість робочого часу у період дії воєнного стану може бути збільшена до 60 год. на тиждень для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо). Тривалість щотижневого безперервного відпочинку може бути скорочена до 24 год. (ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 цього ж Закону України, у період воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури.

Пунктом 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у ред. станом на 21.04.2022 р.) було встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою КМУ від 24.06.2022 р. № 719 (набрала чинності 29.06.2022 р.) до даного пункту Постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було внесено зміни, його текст став виглядати наступним чином: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини». Також на підставі Постанови КМУ від 09.05.2023 р. № 469 (набрала чинності 23.05.2023 р.) п. 3 було взагалі виключено з тексту постанови КМУ від 28.02.2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 315/386/19, в якій акцентував увагу на тому, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

1) тривала хвороба спадкоємців;

2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

3) складні умови праці, які по`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;

4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі ЗСУ;

5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до вищевикладеного, в суді знайшлося підтвердження того, що позивач пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки неодноразові зміни у правовому регулюванні питання зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, характер роботи очолюваного позивачем КП «Деснянське» Чернігівської міської ради під час дії правового режиму воєнного стану, а також важке захворювання дружини позивача, яка у зв`язку з цим потребувала систематичного одностороннього догляду протягом тривалого часу змусили ОСОБА_1 пропустити у передбачений законом строк термінів щодо прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, а також те, що спір про спадщину відсутній, суд дійшов висновку, що позивачу має бути встановлений додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Понесені судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки саме вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 23, 30, 48, 76, 247, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 29, 1220, 1258, 1261, 1268-1270, 1272, 1273 ЦК України, ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_5 ) до Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще. Олишівка, вул. Чернігівська, буд. 3) про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням у даній справі законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта