Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/7103/24
"04" квітня 2025 р. м.м. Виноградів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання К.В.Роман, за участі позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Бровді І.А., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.2018 року між сторонами укладено шлюб.

Під час шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає про те, що шлюб існує формально, оскільки особисті відносини між ними не склалися, відповідач не забезпечує сім"ю. Спільне господарство не ведеться. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Спільна дитина сторін перебуває на повному утриманні позивачки ОСОБА_1 .

У добровільному порядку матеріально утримувати дитину відповідач не бажає.

У зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 , просить шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 15000 грн. на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 , в судовому засіданні вимоги позову підтримали повністю та просили суд такі задоволити, Відповідач ОСОБА_3 посилаючись на те, що в них є неповнолітня дитина, яка має рости в повній сім`ї, окрім того, просив суд надати їм максимальний термін для примирення з метою збереження їх сім`ї, а відтак, перевіривши належність та допустимість доказів, їх достовірність та достатність суд вважає за необхідне надати сторонам термін для примирення з наступних підстав.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що шлюб між подружжям ОСОБА_6 був укладений 20.10.2018 року між сторонами укладено шлюб. Під час шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач подав до суду заяву від 04.04.2025р., в якій, посилаючись на те, що він не визнає позовні вимоги і не згідний на розлучення, оскільки у них є одна дитина, визнав, що між ними існують тимчасові негаразди, які не можуть бути безумовними підставами для розлучення, а відтак просив суд надати їм максимальний термін для примирення

Між тим, суд має використовувати надану законом можливість відкладати розгляд справи для примирення дружини і чоловіка, особливо за наявності у них неповнолітніх дітей в межах встановленого п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України шестимісячного строку. Зокрема, згідно даної норми суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов`язки подружжя.

Отже, розглядаючи даний спір у суда не склалась достатня переконаність, що подальше шлюбне життя подружжя ОСОБА_7 і збереження їх сім`ї є неможливе, що розлучення дійсно відповідає їх інтересам сторін та інтересам їх неповнолітніх дітей.

При цьому суд враховує норми ст.51 Конституції України, якою визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зобов`язує держави-учасниці забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення сторін (п.4 ч.1 ст.253 ЦПК України).

На підставі викладеного відповіднодо вимог ст.112 СК України та керуючись ст.ст.251 ч.1 п.4, 253 ч.1 п.3 ЦПК України, суд:

У Х В А Л И В:

Надати подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - двохмісячний термін для примирення та збереження їх сім`ї.

На час примирення провадження у даній цивільній справі зупинити.

Ухвала суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського Апеляційного суду через Виноградівський районний суд протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Головуючий А. А. Надопта