Справа № 747/24/25
Провадження № 2/747/52/25
РІШЕННЯ

іменем України

24.03.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Сердюк Л.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Талалаївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей Талалаївської селищної ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що вона являється матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач ОСОБА_3 . У шлюбі з відповідачем позивачка не перебувала, з відповідачем спільно не проживає, позивачка проживає разом з дитиною, яка знаходиться на її утриманні. Останнім часом між сторонами виникають суперечки з приводу місця проживання та перебування їхньої спільної дитини. Неодноразово відповідач говорив, що забере дитину у позивачки. Окрім того, на думку позивачки, відповідач думає про власні інтереси, коли проводить час з дитиною. Знаходить час влаштовувати лайки, крики та сварки, а не займатися вихованням дитини, така його поведінка негативно впливає на дитину, відповідач не враховує інтереси позивачки та її прохання щодо дитини. 01 жовтня 2024 року позивачка зверталась на лінію «102» стосовно того, що відповідач забрав дитину і погрожував не повернути. Але коли поліція приїхала, то відповідач уже повернувся з дитиною до будинку позивачки, оскільки вона його повідомила про те, що викликала поліцію. В даній ситуації позивачці порекомендували звернутись до суду. З моменту народження дитини позивачка весь свій час присвячує дитині та задля врегулювання спору між сторонами вважає за необхідне вирішити питання щодо місця проживання дитини разом з матір`ю. У грудні 2024 року позивачка зверталась до органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради щодо питання визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Згідно висновку органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради доцільно визначити місце поживання дитини разом з матір`ю. Малолітня дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, зареєстрована та постійно проживає разом з нею у будинку, що належить позивачці на праві власності. Позивачка має стабільний офіційний дохід, має постійне місце роботи працює вчителем початкових класів у Харківському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 2001 року. на даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, веде домашнє господарство, обробляє город, сад, завжди має запас продуктів на зиму, кожного року отримує кошти за здачу в оренду п`яти земельних ділянок це близько 45 000 грн, тобто має можливість самостійно матеріально забезпечити дитину, то аліменти з батька дитини не стягувала. Оскільки позивачкою створені всі умови для проживання дитини разом з нею, вона добросовісно виконує материнські обов`язки, проявляє материнську турботу, створила для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, що забезпечують сталий та гармонійний фізичний, психічний та емоційний розвиток дитини, забезпечує її всім необхідним, тому позивачка ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2023 року народження, разом з нею.

Ухвалою від 09 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 лютого 2025 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 14 лютиого2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24 березня 2025 року. Ухвалою судового засідання від 24 березня 2025 року до участі у справі залучено третю особу - Службу у справах дітей Талалаївської селищної ради.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали і просили задовольнити. Дитина весь час проживає з матір`ю, яка має своє житло та роботу, створила для дитини всі умови, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання. Відповідач, як батько дитини, під час їхніх зустрічей вчиняє сварки та суперечки, що негативно впливає на дитину, якій ще немає двох років. Позивачка не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, але він часто хоче забрати дитину без попередження, не питаючи, чи може дитина на той час їхати з ним, садить дитину на переднє сидіння в автомобілі без дитячого крісла і кудись везе, часто погрожує, що забере дитину і не поверне. позивачка навіть викликала поліцію з цього приводу, оскільки мала побоювання, що відповідач не поверне їй дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що він являється батьком дитини і має такі ж права на доньку, як і мати позивачка ОСОБА_1 . Коли суд визначити місце проживання дитини з позивачкою, то вона може не давати йому дитину взагалі або виїхати і забрати дитину, тоді будуть порушені його права як батька. Коли він телефонує до позивачки і просить дати йому дитину, вона або не бере слухавки, або придумує якісь причини, щоб не відпустити з ним дитину. Він проживає навпроти її будинку, і часто, коли він вдома, то позивачка спеціально не виводить дитину надвір, щоб він з нею не побачився.

Представник третьої особи служби у справах дітей Талалаївської селищної ради Сердюк Л.В. в судовому засіданні зазначила, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде в інтересах дитини. ОСОБА_1 звернулась із заявою до органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради із заявою про встановлення місця проживання дитини. При виїзді на місце було встановлено, що ОСОБА_1 має певні побоювання з приводу того, що батько дитини не завжди за згодою матері може взяти дитину, повезти її в машині в невідомому напрямку. Позивачкою створені всі умови для проживання та виховання дитини, також встановлено, що відповідач відвідує дитину, приносить їй гостинці. Але часто влаштовує сварки з позивачкою в присутності дитини, морально тисне на неї.

Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.10) Згідно витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 разом з донькою зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.7-8) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.10.2017 року ОСОБА_1 є власником квартири загальною площею 32, 7 кв.м., житловою 18, 7 кв. м по АДРЕСА_1 . Форма власності приватна, частка 1 (а.с.13) Згідно характеристики директора Харківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів від 19.11.2024 року ОСОБА_1 має повну вищу педагогічну освіту за спеціальністю вчитель початкових класів, працює за отриманим фахом у Харківському ЗЗСО І-ІІІ ступенів з 2001 року. Має вищу кваліфікаційну категорію, звання «Старший учитель», впроваджує новітні сучасні та передові освітні технології НУШ в освітній процес. Добре знає індивідуальні особливості учнів та ефективно використовує їх в роботі, створює для учнів комфортне освітнє середовище. Зарекомендувала себе відповідальним працівником, завжди ввічлива з оточуючими, товариська, готова надати допомогу, здатна побудувати здорові відносини з колегами. За сумлінну працю неодноразово нагороджувалась грамотами відділу освіти, культури, молоді та спорту Талалаївської селищної ради. Користується авторитетом серед учнів, батьків та колег по роботі (а.с.14 -14 зв) Згідно характеристики з місця проживання, виданої Харківським старостинським округом 07.01.2025 року ОСОБА_1 зареєстрована і проживає разом д дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1 . Працює вчителем початкових класів Харківського ЗЗСО І-ІІІ ст. На даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною. До виконання батьківських обов`язків відноситься відповідально, веде домашнє господарство. Має запаси продуктів на зиму (а.с.16) Згідно довідки Харківського старостинського округу від 07.01.2025 на утриманні ОСОБА_1 знаходиться її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15) Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 03 грудня 2024 року, проведеного посадовими особами Харківського старостинського округу, встановлено, що сім`я проживає у власній квартирі, яка складається з 4 кімнат, які облаштовані меблями і побутовою технікою, є господарські будівлі, сарай. Утримує господарство, земельну ділянку. Родина забезпечена овочами і фруктами, консервацією, макаронними виробами та крупами. (а.с.27) Згідно довідки КНП «Талалаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.01.2025 ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває (а.с.18) Згідно довідки КНП «Талалаївська ЦЛ» від 08.01.2025 ОСОБА_1 не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах (а.с.20) Згідно довідки КНП «Талалаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 08.01.2025 року дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться на обліку у сімейного лікаря, пройшла медичний огляд, діагноз здорова. Щеплення виконані згідно календаря профілактичних щеплень (а.с.19) Згідно довідок про доходи від 25.11.2024 року ОСОБА_1 отримала винагороду по трьох договорах оренди по 13 664, 60 грн за кожен (а.с. 21-23) Згідно відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за 2024 рік нею отримано 69 300 грн доходу (а.с.25) Згідно довідки Талалаївського відділу соціальної підтримки громадян Управління соціального захисту населення Прилуцької РДА від 09.12.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує допомогу при народженні дитини на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по 860 грн щомісячно (а.с.28) Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявні судимості» від 07.01.2025 року ОСОБА_1 є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні (а.с.29) 01.10.2024 року ОСОБА_1 зверталась на лінію 102 з приводу того, що її колишній чоловік без дозволу забрав їхню дитину. Працівниками поліції проведено перевірку звернення, та було встановлено, що 01.10.2024 в АДРЕСА_1 ОСОБА_7 приїхав до ОСОБА_1 з метою провідати їхню спільну доньку. На службу 102 заявниця звернулась, оскільки з ОСОБА_3 вона має неприязні відносини та хотіла дізнатися про норми закону, як встановити межі спілкування батька з дитиною. Працівниками поліції заявниці було роз`яснено, що їй необхідно звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Дитину у матері батько не забирав та на момент приїзду працівників поліції батько з дитиною стояли під господарством заявниці та спілкувалися (а.с.30-32) 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради з приводу надання письмового висновку щодо доцільності визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 , 2023 року народження, разом з матір`ю. Підставою для звернення стало те, що батько дитини ОСОБА_3 під час проведення часу з дитиною влаштовує лайки, крики, сварки, така його поведінка негативно впливає на дитину, він не враховує інтереси та прохання заявниці щодо спільної дитини, ігнорує їх. (а.с.33-34) Рішенням виконавчого комітету Талалаївської селищної ради № 202 від 26 грудня 2024 року, затверджено висновок органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 . Підставою для такого рішення стало те, що з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, виконання матір`ю в повному обсязі батьківських обов`язків з виховання дитини, створення нею належних умов для проживання та всебічного розвитку дитини, беручи до уваги позитивну характеристику матері з місця проживання та роботи (а.с.35-36) Допитаний в судовому засіданні в якості свідка староста Харківського старостинського округу ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наявний спір з приводу їхньої спільної дитини. Ним разом з сільським депутатом проведено з ними роз`яснювальні бесіди по даному питанню.

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню у даному випадку підлягають норми сімейного законодавства щодо місця проживання дітей, та інших підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють сімейні правовідносини. Крім того, судом враховується положення ст 2 ЦПК України про те, що суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод - статтею 8 визначено, що держава Україна має позитивний обов`язок вжити всіх можливих заходів для сприяння контактам дитини і того з батьків, хто проживає окремо, а непорозуміння між батьками не позбавляють державу від її обов`язків. Відповідно до Конвенції про контакт з дітьми (ратифікована Верховною Радою України 20 вересня 2006 року і набула чинності для нашої держави 1 квітня 2007 року) ч.1 ст.4 встановлює право дитини та її батьків на встановлення та підтримку регулярного контакту одне з одним. Також п. с) ст.7 Конвенції про контакт з дітьми визначено, що під час вирішення спорів стосовно контакту органи вживають усіх належних заходів для: забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог статей 11,15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Відповідно до ст 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків, у тому числі, й на рівномірне виховання батьками, як це встановлено ст 142 СК України. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів частин 1, 2, 3 ст 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 161 СК України, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровся та інші обставини, що мають істотне значення. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, як це встановлено ч.3 ст 11 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст 18, ч.1 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст 3 Конвенції про права дитини 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Ч.1 ст 9 Конвенції про права дитини 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Тобто наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до ст. 8 цієї Конвенції 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням від 11.07.2017 (заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України» ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції 1950 року, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 (заява № 31111/04) «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Відповідно до Принципу 6, затвердженого Декларацією прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Суд враховує безперечні батьківські права та законні інтереси відповідача ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини, його прагнення реалізації батьківських обов`язків з виховання дитини. Однак при цьому суд виходить з того, що відповідні права батька не мають превалювати над правами і законними інтересами дитини. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що позивачка якимось чином унеможливлює його спілкування з дитиною.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно частин 4-5 ст.19 СК України при розгляді судом справ щодо розв`язання спору відносно участі у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Крім того, при вирішенні спору даної категорії, обов`язковим є дослідження висновку органу опіки та піклування. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5-6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки відповідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, висновок Органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер і чинне законодавство не містить перешкод для встановлення судом іншого, ніж визначений Органом опіки та піклування, місце проживання дитини.

Судом під час розгляду справи досліджувався висновок органу опіки і піклування Талалаївської селищної ради від 26 грудня 2024 року і вважає за необхідне зазначити, що визначене у даному висновку місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 містить обґрунтування та мотивування прийняття саме такого висновку, суд бере його до уваги та кладе в основу рішення, так як на думку суду саме висновок органу опіки і піклування, який винесений у відповідності до вимог законодавства, враховує найперше інтереси дитини. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що вважає, що визначене органом опіки і піклування місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Таким чином, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 60, 76-81, 211, 247, 264-265 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки і піклування Талалаївської селищної ради, служба у справах дітей Талалаївської селищної ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 04 квітня 2025 року.

Суддя Л.В.Тіщенко