П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Київ

Справа № 382/129/23

Провадження: № 22-ц/824/144/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів: Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кисіль ОА.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

у с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2014 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 30.01.2014 і до повноліття дитини. З 2014 року відповідач здійснював підприємницьку діяльність, аліменти сплачував регулярно, але не в повному обсязі. Унаслідок недобросовісного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків утворилася заборгованість у розмірі 74 217,50 грн. На теперішній час відповідач знятий з реєстрації як фізична-особа підприємець, але діяльність продовжує та має стабільний високий дохід. Однак, внаслідок припинення підприємницької діяльності розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 становить 1100 грн. на місяць, що є вкрай не достатньо для утримання 12 річної дитини. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що у неї змінився майновий стан, оскільки 26 серпня 2014 року вона утворила нову родину, в якій народилось ще двоє дітей, які також перебувають на її утриманні. За таких підстав, просила суд змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, з 1/4 частини від доходу відповідача на тверду грошову суму в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установивши його у вигляді твердої грошової суми доходу ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1700 грн, щомісячно, починаючи з вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд належним чином не дослідив ні матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, ні факт наявності утриманців. Також вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що на утриманні відповідача перебувають батьки та дружина, а також судом першої інстанції не було встановлено розмір пенсійних виплат його батьків та дохід дружини. Крім того, посилається на те, що відповідач не здійснює жодних спроб аби влаштуватись на роботу, оскільки після припинення підприємницької діяльності на обліку осіб, які шукають роботу, не перебуває. Зважаючи на матеріальний стан та сімейний стан сторін, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, його вік, вік доньки, її потреби, вважала, що стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у розмірі 5 000 грн відповідатиме інтересам дитини та можливостям відповідача.

15 травня 2023 року Київським апеляційним судом відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказував, що наведені в апеляційній скарзі та позовній заяві доводи, ґрунтуються на припущення позивачки. Зазначає, що з об`єктивних причин не може працювати, оскільки зір втрачений майже повністю, пересуватись самостійно не в змозі. Основним джерелом доходів є пенсія, розмір якої складає 4186 грн. та орендна плата за земельну ділянку, яка виплачується один раз на рік. Також вказує, що у місті Жашкові проживає його батько, який є інвалідом 1 групи, а також мати, яка є інвалідом 3 групи, яких він доглядає. Всі вище вказані зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, які були долучені до відзиву у суді першої інстанції. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які з 08.09.2007 року перебували у шлюбі.

10.02.2014 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10.02.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 30.01.2014 року і до повноліття дитини.

12.02.2014 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано. Прізвище позивачки залишено ОСОБА_2 . (а. с.11)

26.08.2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. Прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5

В другому шлюбі у позивачки народились діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9,10).

23.02.2016 року відкрито НОМЕР_1 з виконання рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10.02.2014 року (а.с.12-14).

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №50822759, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.05.2018 року становить 7365,06 грн. (а.с.16-19, 41-43)

11.06.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 укладено шлюб.

ОСОБА_2 є інвалідом І групи з дитинства по зору, та потребує стороннього догляду.

ОСОБА_2 має батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є інвалідами та потребують постійного стороннього догляду.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 27.02.2023 року діяльність ФОП ОСОБА_2 припинено.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела /суми виплачених доходів та утримання податків станом на 27.02.2023 року, ОСОБА_2 отримує соціальні виплати та виплати з надання земельної частки паю,

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, ураховувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, та той факт, що позивачка має на своєму утриманні неповнолітню доньку, а також вимоги ст. 182 СК України, ст. 192 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», Конвенції про права дитини, вирішив змінити спосіб стягнення аліментів з частини від усіх видів заробітку відповідача на тверду грошову суму в розмірі 1700 гривень, щомісячно, починаючи з вступу рішення в законну силу.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, а також у постанові Верховного Суду в постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,

що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитин.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81

ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста

статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Заперечуючи проти визначеного позивачкою розміру аліментів у твердій грошовій сумі 5 000 грн, відповідач посилався на наявність у нього інвалідності та утримання ним своїх батьків, що унеможливлює сплату такого розміру аліментів. Просив суд визначити розмір аліментів на утримання доньки у розмірі 1500 грн.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд першої інстанції, урахував стан здоров`я відповідача, який є інвалідом І групи з дитинства та потребує стороннього догляду, доглядає непрацездатних батьків, припинив підприємницьку діяльність у жовтні 2022 року, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1 700 грн.

Однак, суд першої інстанції не урахував, що предметом даного позову є збільшення розміру аліментів, а не зменшення такого розміру. Відповідач вимог про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я не заявляв.

Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач до пред`явлення вказаного позову та після відкриття провадження у справі, а саме в період з листопада 2022 року по лютий 2023 року добровільно сплачував аліменти на утримання доньки у розмірі 4000 грн.

Вказані докази свідчать про те, що матеріальний стан відповідача та стан здоров`я дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 4 000 грн.

Крім того, факт догляду відповідачем своїх батьків не є тотожним утриманню ним своїх батьків. Будь-яких належних доказів на підтвердження факту перебування на утриманні відповідача інших батьків або його дружини в матеріалах справи не має.

Визначаючи розмір аліментів у розмірі 17 00 грн, суд першої інстанції не урахував, що дитина сторін ОСОБА_3 має усталений спосіб і рівень життя, що обумовлений, крім іншого, і необхідним належним рівнем матеріального забезпечення. При цьому, обов`язок по забезпеченню дитини лежить у рівних частинах на обох батьках, а не лише на одному з них.

При цьому, слід зауважити, що з 2014 року змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір.

Ураховуючи наведене, в тому числі й те, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, на яку окрім матеріального забезпечення дитини покладено й обов`язок у постійному вихованні дитини, контролі, що потребує більше моральних витрат, враховуючи вік (12 років) і стан здоров`я дитини, стан здоров`я платника аліментів, а також враховуючи приписи ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, згідно яких обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття стосується обох батьків, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 1700 грн не може вважатись достатнім та справедливим по відношенню до інтересів дитини, а тому такий розмір підлягає збільшенню до 4 000 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції по суті спору дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, проте, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції не повно дослідив наявні у справі докази та не надав їм належної правової оцінки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких підстав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішенняЯготинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року в частині визначення розміру аліментів, змінити, збільшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1700 грн до 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 березня 2023 року в частині визначення розміру аліментів, змінити.

Збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1700 грн до 4 000 (чотирьох тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова