Справа № 450/1471/24 Провадження № 2/450/300/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Хохолик О.І.

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - Костик Е.Р. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову):

утримувати щомісячно з відповідача ОСОБА_2 кошти на утримання позивача у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., починаючи з 01.12.2023 року до зміни матеріального та сімейного стану сторін

в с т а н о в и в :

позов мотивує тим, що ОСОБА_1 62 роки, вона не працює та потребує сторонньої допомоги у виконанні життєвоважливих соціальних функцій. Єдиним доходом є пенсія за віком, яка на день подачі позову становить 2 760,00 грн. Інших джерел доходу у позивача немає. Пенсія не забезпечує необхідного мінімуму проживання, сума, яка залишається після оплати комунальних послуг. З позивачем проживає і перебуває на утриманні непрацездатна мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати позивач потребує витрат на утримання, догляд і лікування, що підтверджується медичною випискою. Знаходячись на межі бідності ОСОБА_1 звернувся до суду з означеною заявою. З урахуванням викладеного, просив стягувати з відповідачів на його користь аліменти в розмірі 8000 грн.

24.07.2024 року через канцелярію суду представник відповідача адвокат Костик Е.Р. подала відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що з позовної заяви про стягнення аліментів вбачається, що Позивачка отримує пенсію за віком у розмірі 2760 грн., що підтверджується вище згаданою довідкою про доходи Позивачки, виданою Галицьким об`єднаним управлінням ПФУ м. Львова в Львівській обл. 25.10.2023 року. Таким чином, Позивач отримує пенсію у розмірі, яка перевищує розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, у тому числі і для осіб, які втратили працездатність. Відповідачу відомо, що Позивач має стороннє джерело доходів, оскільки остання щодня користується транспортним засобом Сітроен С2, 2008 року випуску, синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 , має фінансові можливості його утримувати та обслуговувати. Позивачем у позовній заяві про її нужденне матеріальне становище є суперечливим та не відповідає дійсності. Позивачем не надано жодних доказів, з яких вбачається, що її пенсія не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом та не спростовано, що пенсія являється єдиним джерелом доходів Позивача, з огляду на її витрати у великих розмірах. Позивач, маючи стороннє джерело доходу, яке дозволяє їй утримувати будинок, площею 560 м2, сплачувати комунальні послуги, купляти продукти харчування, утримувати та обслуговувати автомобіль Cітроен С2, 2008 року випуску, синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 , витрачати кошти на надання правничої їй допомоги адвокатами, сплатою судових витрат у зв`язку із розглядом справ у суді з низкою наведених позовів до Відповідача, видається сумнівним факт того, що вона не в змозі утримувати свою непрацездатну матір також.

Позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на доведення факту потреби у матеріальній допомозі, а також не зазначила про вжиті заходи для отримання доказів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання доказів таких, як: довідку про доходи Відповідача та довідки про її фактичне місце перебування, що останнє не має взагалі ніякого відношення до предмету спору. Просять суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Ухвалою від 12.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Ухвалою від 09.08.2024 здійснено перехід зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, просила у позові відмовити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.10.1998 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками зазначено: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Львів Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 08.08.2024 року.

Довідкою про доходи № 9257 2823 4756 1234 підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Галицькому об`єднаному управлінні ПФУ м. Львова в Львівській області та отримує пенсію за віком, розмір якої в лютому 2023 року становив 2500,00 грн, в березні 2023 - 2760,00 грн, в квітні, травні, червні та липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2023 - 2760,00 грн. Загалом за вказаний період отримала 32860,00 грн.

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні №371 від 19.10.2023 року, виданого адміністратором Солонківської сільської рад Львівського району Львівської області за адресою: АДРЕСА_1 за зазначеною адресою зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи даний позов, суд звертає увагу на те, що статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

За змістом приписів частини 1 статті 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до положень частина 3 статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Аналогічною за змістом є норма статті 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (9 липня 2003 року № 1058-IV), якою визначено поняття «непрацездатні громадяни».

Нормами частини 1 статті 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків (статті 205 СК України).

Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків.

У процесі судового розгляду судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідача від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі №301/160/17 (провадження №61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Суд враховує, що позивач є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку. При цьому, останній отримує пенсію, однак, така є єдиним джерелом її доходу.

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) зробила висновок, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що критерієм призначення аліментів на батьків є те, що отримувані ними пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що оскільки закон не ставить обов`язок утримувати батьків у залежність з матеріальним становищем повнолітніх дітей, тому аліментні зобов`язання виникають, навіть якщо самі діти знаходяться у матеріальній скруті. Ця обставина може бути врахована лише при визначенні розміру аліментів. Крім того, під час визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позов про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 в силу свого віку є непрацездатною особою та отримує пенсію за віком (2760 грн.), розмір якої є не значно більшим за прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для осіб, які втратили працездатність у розмірі 2 361 грн. Позивач несе витрати по сплаті комунальних послуг та інші витрати, необхідні у силу природних потреб (їжа, одяг, ліки). Водночас інших соціальних виплат та субсидій не отримує. Також, судом не встановлено підстав, передбачених положеннями статті 204 СК України, для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати свого непрацездатного батька, а саме: фактів позбавлення позивача батьківських прав, ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, як і не встановлено наявності інших осіб, від яких він міг би одержувати та одержує матеріальну допомогу (інших дітей, дружини, а також своїх батьків).

Таким чином, на переконання суду, об`єктивно існуючі обставини (вік, матеріальне забезпечення та витрати позивача) свідчать про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, тому вимоги про стягнення аліментів на його утримання суд вважає підставними.

Фактичних даних, які б дозволяли встановити матеріальний стан відповідачки, стан її здоров`я, наявність у неї утриманців чи інші обставини, які мають значення для цієї справи, а також будь-яких доказів стосовно того, що донька надає позивачу відповідну матеріальну чи іншу допомогу, розміри такої та її системність, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання останнього у сумі 261,00 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та довічно.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивач при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору, суд з урахуванням ч. 6 ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про необхідність стягнення такого з відповідачів в дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 258, 263-265, 280-289, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_2 , - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 аліменти як на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі в розмірі 2361 (дві тисячі триста шістдесят одна гривня) щомісячно, з часу звернення до суду тобто з 28 березня 2024 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 в дохід держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26.03.2025 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

СуддяЄ. О. Данилів