Справа № 308/7528/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головань Тетяна Георгіївна, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2022 року у складі судді Лемак О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та заборгованості по аліментах,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, стягнення додаткових витрат та заборгованості по аліментах.

Обгрунтовуючи позов з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.06.2022 позивач зазначає, що 13 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить запис № 277 в книзі реєстрації шлюбів відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровський області від 13.07.2012 року.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 грудня 2019 року за № 2/428/2806/2019 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року за № 2/646/531/2018 відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину щомісяця. Виконавчий лист по даній справі видано 09 жовтня 2018 року та передано до державної виконавчої служби.

Позивач зазначає, що за період з 01.04.2022 по 18.06.2022 відповідач не сплатив жодної суми аліментів, і станом на день звернення з даним позовом у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 4 000 (чотири тисяч) грн.

Зазначає, що 28 грудня 2017 року у ОСОБА_4 було діагностовано цукровий діабет 1-го типу. Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити оскільки виховує двох дітей самостійно, тим більше батько ОСОБА_1 не бере жодної участі у вихованні дітей та не сплачує аліменти на їх утримання. Так, з метою врятування життя ОСОБА_4 , для здійснення постійного контролю рівня глюкози у крові, вона змушена за власний кошт купувати сенсори постійного контролю рівня глюкози у крові в кількості 2 штук на місяць. Вартість одного сенсору складає 59 євро, купити сенсор можна в Польщі. Крім того, вказана хвороба потребує постійного придбання додаткових ліків, інсулінових голок, шприців спеціальних продуктів харчування. Додаткові щомісячні витрати сягають 6000 грн. щомісячно.

За вказаних обставин у заяві про уточнення позовних вимог позивач просила суд:

1) стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , щомісячно аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

2) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати щомісячно в розмірі 3000 грн. на придбання сенсорів та додаткових медичних препаратів для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 2016 року народження, починаючи з червня 2022 і до досягнення дитиною повноліття;

3) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , заборгованість по аліментах у розмірі 4 000 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та заборгованості по аліментах задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 у справі №646/8706/17 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 16.06.2022 року і до досягнення ним повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2022 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Вказує, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що матеріальний стан відповідача поліпшився, а позивача погіршився, змінився сімейний стан, тощо, що може стати підставою для збільшення розміру аліментів, немає інформації про наявність заробітку відповідача та інших видів доходів. Також зазначає, що відсутні докази про надходження малолітнього сина на лікуванні, поставленого діагнозу, рекомендованого лікування та витрати на лікування.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат. В іншій частині рішення суду не оскаржено та не переглядається судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що 13 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.10-11).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 грудня 2019 року у справі №646/4914/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.8).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року у справі №646/8706/17 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину щомісяця. Виконавчий лист по даній справі видано 09 жовтня 2018 року та передано до державної виконавчої служби (а.с.12-13).

Згідно довідки від 27.04.2022 №2106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи слідує, що фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 значиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Як вбачається з інформаційної довідки Реєстру територіальної громади міста Харкова ОСОБА_1 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24).

Діти сторін проживають разом з позивачкою, що сторонами не заперечується.

Син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє на цукровий діабет, що значно підвищує витрати на його утримання та лікування.

Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільних дітей.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року за № 2/646/531/2018 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання синів: в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на кожну дитину щомісяця.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, що визначають обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Задовольняючи частково заявлений позов та збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів з 1000 грн. до 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів (2018 рік) діти сторін підросли і витрати на їх утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживають діти погіршилося, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Визначений розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Апелянт є молодою працездатною особою, має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей нарівні з позивачкою.

При цьому, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.

Стосовно позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на сина слід зазначати наступне.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1, 2 статті 155 СК України).

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Згідно медичного висновку про дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років №3927 від 28.12.2017 вбачається, що дитина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз цукровий діабет, тип 1, важка форма (а.с.14).

З копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №2886 слідує, що ОСОБА_4 з 2019 по 2021 рік проходив медичну реабілітацію та медичне спостереження (а.с.15 на звороті).

На обґрунтування заявленої позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на сина, пов`язаних з хворобою позивач зазначала, що для здійснення постійного контролю рівня глюкози у крові, вона змушена за власний кошт купувати сенсори постійного контролю рівня глюкози у крові в кількості 2 штук на місяць, а також додаткові ліки, інсулінові голки, шприци спеціальні продукти харчування, долучивши копії квитанцій про відповідні витрати.

Отже, для забезпечення необхідної медичної допомоги та іншої підтримки син сторін ОСОБА_5 потребує значні кошти на лікування задля забезпечення всіх необхідних умов та його особливих потреб, пов`язаних з хворобою.

Відтак, матеріалами справи доведено необхідність додаткових витрат на сина сторін ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи положення статей 141, 150, 180, 181, 185 СК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на сина ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн. щомісячно, (що становить половину із вказаних додаткових витрат), починаючи з дня з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляції про те, що судом першої інстанції було позбавлено відповідача можливості реалізувати своє право на подання відзиву у зв`язку з тим, що відповідача та його представника не було належним чином повідомлено про розгляд справи не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні відомості, що в суді першої інстанції представник відповідача - адвокат Головань Т.Г. подавала заяву про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року клопотання представника відповідача - адвоката Головань Т.Г. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та вирішено проводити судове засідання в режимі відеоконференції. Згідно протоколу судового засідання від 21.11.2022 представник відповідача в режимі відеоконференції брала участь в судовому засіданні 21.11.2022, після чого було оголошено перерву. Відтак, суд першої інстанції надав стороні відповідача можливість та час для подання відзиву.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Головань Тетяна Георгіївна, залишити без задоволення.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31 березня 2025 року.

Головуючий :

Судді: