Провадження № 2/135/103/25
РІШЕННЯ

іменем України

02.04.2025 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., секретар судових засідань Котик В.Ю., за участю представника відповідача Чорної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України, в інтересах якого діє представник адвокат Безверський Р.В., звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.04.2023 на перехресті вул. Мури та Монастирська в м. Вінниця, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BUICK», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій автомобіля «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 отримала травмування та була госпіталізована до лікувального закладу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2023 у справі №127/1109/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності.

На час настання ДТП водій ОСОБА_1 керувала автомобілем марки «BUICK», державний номерний знак НОМЕР_1 без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з цим потерпіла ОСОБА_2 звернулася до МТСБУ з відповідною заявою про здійснення відшкодування шкоди, пов`язаної з витратами на лікування та тимчасовою втратою працездатності. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі в сумі 32 127,58 грн.

На підставі ст.1187, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.ст. 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 32 127,58 грн та судовий збір в сумі 3 028 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2024 цивільну справу передано за підсудністю до Ладижинського міського суду Вінницької області.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 16.01.2024 відкрито провадження у цивільній справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

08.02.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Чорної О.М. надійшов відзив на позов, у якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі обґрунтовуючи тим, що позивачем безпідставно здійснено страхову виплату ОСОБА_2 в розмірі 32 127,58 грн в рахунок виплати пов`язаною із тимчасовою втратою працездатності та витратами на лікування. Позивачем не надано медичних документів на підтвердження втрати працездатності, листків призначень медичних препаратів, акти оприбуткування медикаментів, придбаних ОСОБА_2 для власного лікування, квитанції на підтвердження витрат потерпілої на придбання медикаментів. Отже, заявлені витрати на лікування є необґрунтованими та недоведеними. Наданий позивачем розрахунок розміру шкоди є недопустимим доказом, оскільки його не можна перевірити через відсутність у справі документального підтвердження витрат на лікування. Позивачем до позову не надано доказів перевірки статусу потерпілої, чи є вона працюючою або непрацюючою особою, чи забезпечує себе роботою самостійно, у справі відсутні докази доходу потерпілої у період її непрацездатності, що позбавляє можливості визначити розмір відшкодування за вказаний позивачем період. Наданий позивачем розрахунок шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатністю не відповідає вимогам ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач використав формулу розрахунку, визначену ст.24 вказаного Закону для визначення мінімального страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду пов`язану з лікуванням потерпілого.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.03.2025 за клопотанням представника відповідача витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме: Довідку ОК-5 - Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 ; Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_2 , - дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), згідно Додатку 6 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; у Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниці» засвідчену копію первинної облікової документації, на підставі якої на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано довідку від 19.07.2023 про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді; у Моторного (транспортного) страхового бюро України документи, які стали підставою для виплати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 коштів в сумі 32 127,58 грн.

19.03.2025 на виконання ухвали суду від 05.03.2025 з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли витребувані докази.

01.04.2025 на виконання ухвали суду від 05.03.2025 з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниці» надійшли копії витребуваних доказів.

В судове засідання представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат Безверський Р.В., не з`явився, в позовній заяві, в заявах від 09.02.2025, від 01.04.2025 просив розглянути справу участі представника позивача на підставі наявних у справі матеріалів та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представника відповідача адвокат Чорна О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2023 о 19-40 год на перехресті вулиць Мури та Монастирська в м. Вінниця водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Buick Regal», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі транспортному засобу марки «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та скоїла з ним зіткнення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2023 у справі №127/11096/23 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили 23.05.2023 (а.с.7).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиційним фактом, та не підлягає доказуванню.

Внаслідок ДТП водій автомобіля «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 була травмована та була госпіталізована до лікувального закладу.

20.06.2023 ОСОБА_2 на адресу МТСБУ надійшла заява про виплату страхового відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.04.2023 (а.с.8).

За результатами звернення потерпілої ОСОБА_2 та розгляду її заяви позивачем відкрито справу №93628.

Згідно виписки №11744 із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КНП «ВМКЛ ШМД» 11.04.2023, ОСОБА_2 була оглянута лікарем-хірургом та поставлений діагноз забій грудної клітки, садно тім`яної ділянки (а.с.10).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, виданої КНП «ЦПМСД №5» 28.06.2023, ОСОБА_2 проходила амбулаторне лікування в період з 11.04.2023 по 28.06.2023 з діагнозом: ЧМТ, струс головного мозку, після травматична цервіко-краніоалгія з помірним больовим синдромом, генералізовано-тривожний розлад, латеральний епікондиліт лівого ліктьового суглобу (а.с.12).

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниця» за формою №094-1/о від 19.07.2023, про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 дійсно перебувала на лікуванні у поліклініці МКЛ ШМД, КНП ЦПМСД №5, медичних центрах Здоров`я, Світ Здоров`я, Центр МЕД, Центр В, Меділюкс з приводу ЧМТ, струс головного мозку, після травматична цервіко-краніоалгія з помірним больовим синдромом, генералізовано-тривожний розлад, латеральний епікондиліт лівого ліктьового суглобу в період з 11.04.2023 по 28.03.2023.

Перебування на амбулаторном лікуванні ОСОБА_2 в період з 11.04.2023 по 28.03.2023 підтверджується первинною обліковою документацією, яка надійшла з КНП «ЦПМСД №5» на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с.114-119).

Згідно розрахунку шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілою розмір неотриманого доходу у зв`язку із втратою тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 визначений в розмірі 17 419,74 грн, з розрахунку мінімальної заробітної плати станом на 11.04.2023 в розмірі 6 700 грн, середньоденної заробітної плати 223,33 грн. на день, строку лікування з 11.04.2023 по 28.06.2023 - 78 днів (а.с.16).

Згідно наказу МТСБУ №3/14200 від 14.08.2023 та довідки №1 від 14.08.2023 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір шкоди, завданої життю та здоров`ю завданої внаслідок ДТП складає 32 127,58 грн, в тому числі: витрати на лікування 14 707,84 грн, тимчасова втрата працездатності 17 419,74 грн (а.с.18, 18 зворот).

Платіжною інструкцією №974423 від 15.08.2023 МБТСБУ здійснило виплату ОСОБА_2 по справі №93628 згідно наказу №3/14200 від 14.08.2023 на суму 32 127,58 грн (а.с.19).

Відповідно до результатів запиту перевірки чинності полісу внутрішнього страхування за номером ТЗ № НОМЕР_1 станом на 11.04.2023 інформація відсутня (а.с.9).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мала.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.41.1ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1статті 13 цього Закону.

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених Моторним (транспортним) бюро України на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

До страховика Моторного (транспортного) страхового бюро України, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди потерпілій за відповідача, яка спричинила ДТП та не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому МТСБУ набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

За приписами п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Таким чином, витрати на доставку, розміщення, утримання, харчування потерпілого відшкодовуються МТСБУ в тому випадку, якщо ці витрати були обґрунтованими та необхідними, що повинно бути підтверджено закладом охорони здоров`я.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, яка передбачає диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одночасно з цим, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження придбання потерпілою лікарських засобів, вартості діагностичних обстежень тощо.

Ухвалою суду від 05.03.2025 за клопотанням представника відповідача витребувано у МТСБУ документи, які стали підставою для виплати ОСОБА_2 коштів в сумі 32 127,58 грн, проте від позивача відповідні документи не отримані.

02.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Безверського Р.В. отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, в якій він зазначив, що не отримував відзив на позов та клопотання представника відповідача про витребування доказів, у позовній заяви МТСБУ ним зазначено якими доказами позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, відтак просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та задовольнити позовні вимоги МТСБУ в повному обсязі. Всупереч твердженням представника позивача щодо неотримання відзиву на позов на клопотання, матеріали справи містять квитанції про доставку вищевказаних документів до Електронного кабінету МТСБУ 08.02.2025 (а.с. 58, 64).

Таким чином, пред`явивши позов до суду, позивач всупереч процесуального обов`язку щодо доведення своїх позовних вимог не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілої у відповідних закладах охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог МТСБУ про стягнення із відповідача ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з відшкодуванням потерпілій витрат на лікування.

За відсутності вищезазначених доказів позивач не виконав передбачені у ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуальні обов`язки щодо доведення своїх вимог.

Позивач фактично самоусунувся від доведення своїх вимог у суді, обмежився письмовими доказами, які були додані до позовної заяви, від участі у судовому засіданні ухилився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Звертаючись до суду з відповідним позовом кожна особа має вчиняти таку дію виважено та розсудливо, оцінюючи власні правові перспективи, виходячи з реалізації таких принципів цивільного судочинства як принципи диспозитивності та змагальності цивільного процесу, надавши суду усі необхідні та достатні докази на обґрунтування власної правової позиції та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог в частині вимог про стягнення витрат, пов`язаних з відшкодуванням витрат на лікування,оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Крім того, частиною першою статті 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до положень ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Так, у матеріалах справи міститься довідка КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м. Вінниця», видана за формою №094-1/о, про тимчасову втрату ОСОБА_2 працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді (а.с.13), у розрахунку шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілою визначено у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_2 відшкодувати останній 17 419,74 грн, з розрахунку мінімальної заробітної плати в сумі 6700 грн, середньоденної заробітної плати 223,33 грн. на день, строку лікування з 11.04.2023 по 28.06.2023 - 78 днів.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування сплаченого майнового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності потерпілої підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог в розмірі 17 419,74 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність, і отримав право вимоги до винуватця ДТП в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу сплаченого майнового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності потерпілої в розмірі 17 419, 74 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог (17419,74 грн (розмір задоволених вимог) х 100 % : 32 127,58 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 54,22% задоволених вимог; 3028,00 грн х 54,22% : 100 % = 1641,78 грн розмір судового збору, що підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-264, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) сплачене майнове відшкодування, пов`язане із тимчасовою втратою працездатності потерпілої в розмірі 17 419 (сімнадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 74 копійки.

В іншій частині позову Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) судовий збір в сумі 1641 (одна тисяча шістсот сорок одну) гривну 78 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07.04.2025.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова