справа № 732/483/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01.04.2025 м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Карпинська Н.М., перевіривши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 31.03.2025 і до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Порядок розгляду справ наказного провадження в порядку цивільного судочинства регламентовано Розділом II Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У поданій стягувачем заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів місце проживання боржника зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно дослідженого витягу з реєстру територіальної громади, долученого зявником до матеріалів заяви, вбачається, що місцем реєстрації стягувача є АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією з умов реалізації права особи на пред`явлення заяви до суду є дотримання вимог підсудності.

Згідно з положеннями ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Статтею 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Отже, заявник помилково визначила територіальну підсудність вказаної справи за Городнянським районним судом Чернігівської області.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до положень ст. 378 ЦПК України прийняття судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

А відтак, враховуючи вимоги діючого цивільного процесуального законодавства та недопустимість порушення правил щодо підсудності, та беручи до уваги вищевказані обставини, суддя дійшов висновку щодо відмови у видачі судового наказу за заявою.

Керуючись ч. 1 п. 9 ст. 165 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Карпинська Н. М.