Справа № 650/4703/24
провадження № 2/650/513/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася представник - адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить:

Розірвати договір оренди землі від 19.06.2006 року №4АА71500011, щодо земельної ділянки площею 9,9558 гектарів (кадастровий номер :04:017:0042) укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», з урахуванням договору про заміну сторони у договорі оренди від 15.10.2015 року та додаткової угоди №700827 від 28.12.2017 року.

Розірвати договір оренди землі від 15.10.2015 року, щодо земельної ділянки площею 7,832 гектарів (кадастровий номер :02:001:0143) укладений між ОСОБА_2 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», з урахуванням додаткової угоди №700828 від 28.12.2017 року.

Стягнути з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» понесені витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 2422,40 гривень та витрати на надання правничої допомоги у сумі 10 000,00 гривень.

В обґрунтування позову представник позивача зазначила такі доводи та обґрунтування.

Позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер :04:017:0042, загальною площею 9,9558 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Вказана земельна ділянка належить Позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХС №006535, копія якого додається.

Також, Позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0143, загальною площею 7,832 га, що розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району, Херсонської області. Вказана земельна ділянка належить Позивачу на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 12.03.2015 року, копія якого додається.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:017:0042.

19.06.2006 року між Позивачем та ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» було укладено договір оренди землі.

15.10.2015 року між Позивачем, ТОВ «ЮГТРАНЗИТСЕРВІС-АГРОПРОДУКТ» та ПРЕДСТАВНИК ПОЗИВАЧА «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» було укладено договір про заміну сторони у договорі оренди. Цією додатковою угодою сторони домовилися визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та визначено, що договір діє до 31.12.2023 року.

28.12.2017 року між Позивачем, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 19.06.2006 року. Цією додатковою угодою сторони домовилися визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ`та визначено, що договір діє до 30.11.2027 року. Розмір орендної плати встановлено на рівні 4,18% від нормативної грошової оцінки. Оригінал вказаної угоди Позивачу не було надано, тому Позивач змушений клопотати перед судом про витребування вказаної додаткової угоди.

Пунктом 4.5 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року.

Щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0143.

15.10.2015 року між Позивачем та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» було укладено договір оренди землі, зареєстрований 03.07.2016 року Милівською сільською радою Бериславського району, номер запису про право 15286269.

28.12.2017 року між Позивачем, ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено додаткову угоду №700828 до договору оренди землі №15286269 від 15.10.2015 року. Цією додатковою угодою сторони домовилися визначити нову сторону в договорі (Орендаря), а саме ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та викласти договір в новій редакції. Оригінал вказаної угоди Позивачу не було надано, тому Позивач змушений клопотати перед судом про витребування вказаної додаткової угоди.

Пунктом 4.1 договору розмір орендної плати встановлено на рівні 4,18% від нормативної грошової оцінки.

Пунктом 4.5 договору оренди визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у такі строки з 01 серпня до 31 грудня кожного року.

16.02.2018 року було укладено додаткову угоду №700086-2, якою збільшено розмір орендної плати до 4,18% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та погоджено установити що договір укладено строком до 30 листопада 2027 року.

Відповідачем порушені умови договорів оренди та не сплачено орендну плату за 2022 та 2023 роки.

З початку агресії російської федерації проти України та до дня подачі позовної заяви Відповідачем не було вчинено дій щодо повідомлення Позивача про причини не виконання умов договору оренди.

Особа, яка порушила зобов`язання (систематично не сплачувала орендну плату), повинна довести, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина перша статті 617 ЦК України, частина друга статті 218, частина четверта статті 219 ГК України).

10.05.2024 року та 15.06.2024 року Позивач зверталася до Відповідача з листами щодо виплатити орендної плати за період 2022-2023 років та про розірвання договорів оренди по причині не виконання Відповідачем суттєвих умов договору (копії листів та поштових квитанцій додаються).

16.09.2024 року адвокатом Позивача було зроблено запит до Новорайської СВА щодо надання інформації про стан обробітку вищевказаних земельних ділянок (копія запиту додається).

Також всупереч умовам договору, а саме, що земельна ділянка передавалася Відповідачу в оренду з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва для вирощування сільгосппродукції, на сьогоднішній день земельна ділянка не оброблена, перебуває в сильно забур`яненому стані, що призводить до погіршення якісних властивостей ґрунту та зниження його родючості.

Вказані вище обставини підтверджують факт не добросовісності Відповідача.

Порушення істотних умов договору є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, в зв`язку з чим Позивач і звернувся до суду з даним позовом.

03 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свою позицію, представник ТОВ «ЮТС-Агропродукт» зазначає, що підприємство не заперечує наявність між сторонами договірних відносин, однак вважає, що порушення умов договору оренди земельної ділянки сталося не з вини підприємства, а було обумовлено надзвичайними та непереборними обставинами, які настали внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Зокрема, відповідач вказує, що у зв`язку з окупацією частини території Херсонської області, де розташовані орендовані земельні ділянки, працівники підприємства були позбавлені доступу до офісу та сільськогосподарських угідь, а значна частина майна була розкрадена або знищена. Окупація тривала до листопада 2022 року, а після її завершення, за розпорядженням Новорайської сільської ради, земельні ділянки визнано непридатними для використання через потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами.

Таким чином, підприємство об`єктивно не мало можливості використовувати земельну ділянку ні у 2022, ні у 2023 році, про що свідчать подані документи лист Торгово-промислової палати України, розпорядження органів місцевого самоврядування, а також виписка з ЄРДР щодо проникнення російських військових до приміщення підприємства.

Вказані обставини, на думку відповідача, мають кваліфікуватися як форс-мажорні, що згідно з пунктом 13.2 договору оренди, звільняє сторону від відповідальності за невиконання зобов`язань, якщо це сталося не з її вини.

Крім того, представник відповідача вказує на недоцільність стягнення з підприємства витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, посилаючись на позиції Верховного Суду щодо критеріїв обґрунтованості, розумності та співмірності таких витрат. В умовах воєнного стану та значних збитків, завданих підприємству, ця сума є надмірною.

У підсумку, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, вважаючи заявлені вимоги такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а несплата орендної плати є наслідком непереборної сили, що виключає наявність вини.

04 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій викладено заперечення проти доводів відповідача, зокрема зазначено, що ТОВ «ЮТС-Агропродукт» фактично визнає наявність заборгованості з орендної плати та факт невикористання орендованих земельних ділянок. Представник позивача звернув увагу на те, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається відповідач, має загальний характер, адресований невизначеному колу осіб, не містить ознак індивідуального сертифіката та не підтверджує наявність форс-мажорних обставин у межах конкретного зобов`язання.

У відповіді також зазначено, що доведення наявності обставин непереборної сили є обов`язком сторони, яка порушила зобов`язання, а відповідач упродовж тривалого часу не повідомляв позивача про будь-які перешкоди у виконанні договору. Крім того, у відповіді наголошено, що відсутні належні та допустимі докази неможливості використання земельної ділянки у 20232025 роках. Представник позивача також вказав, що за умов фактичної непридатності ділянок до використання, саме відповідач мав би бути зацікавлений у розірванні договору оренди, чого зроблено не було, а отже, земельна ділянка залишається без використання, а заборгованість накопичується.

На судове засідання позивач не з`явився, його інтереси були представлені адвокатом Ковальчук І.М.

На судове засідання представник позивача Ковальчук І.М. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

На судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету ТОВ «ЮТС-Агропродукт» в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, відповідно до вимог частини шостої статті 128 ЦПК України.

Зважаючи на вказані обставини, керуючись статтею 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився на судове засідання без повідомлення причин, відзив на позов подав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені учасниками доводи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії І-ХС №006535, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки кадастровий номер :04:017:0042, загальною площею 9,9558 га, розташованої на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 12.03.2015 року, ОСОБА_4 також є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0143, загальною площею 7,832 га, розташованої на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Відповідно до договору оренди землі, укладеного 19.06.2006 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», ОСОБА_5 передала в оренду земельну ділянку площею 9,9558 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до договору про заміну сторони від 15.10.2015 року, новим орендарем замість ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» стало ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», строк дії договору продовжено до 31.12.2023 року.

Згідно з додатковою угодою від 28.12.2017 року № 700827, новим орендарем земельної ділянки стало ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», строк дії договору продовжено до 30.11.2027 року, а розмір орендної плати визначено на рівні 4,18% від нормативної грошової оцінки(238058,74 грн), тобто 9 950,85 грн.

Відповідно до договору оренди землі від 15.10.2015 року, зареєстрованого 03.07.2016 року за №15286269, між ОСОБА_5 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» було передано в оренду земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0143 площею 7,832 га.

Відповідно до додаткової угоди №700828 від 28.12.2017 року, новим орендарем стало ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а договір оренди викладено в новій редакції. Розмір орендної плати було встановлено на рівні 4,18% нормативної грошової оцінки (238058,74 грн), тобто 9 950,85 грн. Строк дії договору продовжено до 30.11.2027 року.

Умовами обох договорів передбачено, що орендна плата має сплачуватись щороку в період з 01 серпня до 31 грудня.

Орендна плата за 2022 та 2023 роки не була сплачена. Загальна сума заборгованості становить 39 803,40 грн. Наявність заборгованості також документально підтверджено листами до відповідача від 10.05.2024 та 15.06.2024 року.

Згідно з листом-довідкою Новорайської сільської військової адміністрації від 20.09.2024 №01-11/92/24, земельні ділянки кадастрові номери :02:001:0143 та :04:017:0042 загальною площею 17,7878 га станом на 20.09.2024 не використовуються, не обробляються, не визнані забрудненими вибухонебезпечними предметами. Після деокупації території та проведення обстеження спеціальними саперними військами України, орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не розпочав використання земель та не сплачує орендну плату.

Згідно з витягом з ЄРДР № 0000075 від 12.04.2022 року, у приміщення ТОВ «ЮТС-Агропродукт», що розташоване за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Промислова, 3, у 2022 році здійснено проникнення військовими рф, внаслідок чого представники підприємства були позбавлені доступу до підприємства та його майна. Після деокупації офіс підприємства було зруйновано, майно частково знищено або розкрадено, посівна кампанія у 2022 та 2023 роках не проводилася.

Згідно з розпорядженням Херсонської обласної військової адміністрації від 01.03.2023 №24, ТОВ «ЮТС-Агропродукт» включено до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили.

Відповідно до розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації від 31.10.2023, земельні ділянки, орендовані ТОВ «ЮТС-Агропродукт», визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, у зв`язку з чим використання таких ділянок у господарській діяльності є небезпечним.

Витяг з листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчує наявність обставин непереборної сили у вигляді військової агресії рф проти України, починаючи з 24.02.2022.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.

Земельним кодексом України, а саме статтею 96, передбачено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату. Вказана норма кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати.

На підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди може бути достроково розірваний у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань, визначених статтями 24, 25 цього закону та умовами договору.

Відповідно до статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення його умов однією зі сторін. Істотним вважається таке порушення, яке призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.

Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 10 постанови від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, провадження № 12-80гс23, зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «Застосовуючи в контексті спірних правовідносин статті 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статті 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір оренди землі є консенсуальним.

Слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання Договору).

Абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.

Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340- IX зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення.

Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним вище імперативним нормам Закону № 161-XIV, не змінюють визначеного в Законі № 161-XIV моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі».

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі».

На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 12.3 Договору оренди землі (у редакції від 26.12.2023 року).

У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022 та 2023 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, сторона орендодавців була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені Договору оренди землі.

Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання. Несплата орендної плати, а також невиконання обов`язку щодо нарахування та сплати щорічних інфляційних витрат відповідачем є підставою для розірвання Договору оренди землі. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року № 6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення.

Сам факт систематичного порушення Договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, провадження №61-39488ск18.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди». Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18. Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 червня 2021 року, справа № 485/784/20, провадження № 61-3760св21, та від 10 вересня 2021 року, справа № 650/628/19-ц, провадження № 61-21777св19.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на вищевказані обставини, відповідно до Договору оренди землі, відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцю орендну плату за 2022 та 2023 роки.

Відповідно до умов обох договорів оренди землі (в редакціях від 28.12.2017 року), орендна плата за кожен об`єкт оренди встановлена у розмірі 4,18% від нормативної грошової оцінки (238 058,74 грн), що складає 9 950,85 грн за кожною ділянкою щороку.

Таким чином, загальна сума орендної плати, яку мав сплатити відповідач за 2022 та 2023 роки за обидві ділянки, становить 39 803,40 грн.

Незважаючи на обов`язок сплачувати орендну плату щороку до 31 грудня, відповідач не виконав зазначене зобов`язання.

Матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, представник позивача послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2022 та 2023 роки, посилаючись на конкретні умови договору, розрахунок заборгованості, а також лист-довідку Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 20 вересня 2024 року за № 01-11/92/24, якою підтверджується, що незважаючи на проведення, після деокупації відповідної території, обстеження та очищення земельних ділянок, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС-Агропродукт» спеціальними саперними військами України та відновлення можливості їх використання за цільовим призначенням, вказане підприємство як не розпочало використання на території Новорайської сільської громади орендованих ним земельних ділянок, так і не здійснює виплату орендної плати власникам зазначених земельних ділянок.

Крім того, вказані обставини щодо нарахування орендної плати та її невиплати представник відповідача визнав.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що орендна плата за вказані роки відповідачем не сплачувалася, а зобов`язання за договором оренди землі не виконано.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором оренди з причин, які не залежали від його волі або були наслідком форс-мажорних обставин. Відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України, наймач звільняється від плати за користування майном лише за умови, що його використання стало неможливим через обставини, за які він не відповідає.

Водночас відповідач не довів, що мав об`єктивну неможливість використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що земельна ділянка не могла бути використана за її цільовим призначенням. Також відповідач не звертався до позивача з повідомленнями про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань, не надав доказів причинно-наслідкового зв`язку між воєнними діями та неможливістю обробітку землі.

Крім того, загальне посилання представника відповідача на воєнний стан та лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року не є достатніми підставами для безумовного звільнення від виконання зобов`язань, оскільки такий лист носить загальний характер і не містить ідентифікації конкретного зобов`язання відповідача. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема висновків Верховного Суду у справах № 910/8580/22, № 910/14244/20 та інших, сторони, що посилаються на форс-мажор, повинні довести його наявність у конкретному випадку та безпосередній вплив на виконання їхніх зобов`язань.

Таким чином, з урахуванням відсутності належних доказів об`єктивної неможливості використання земельної ділянки та невиконання відповідачем свого обов`язку щодо належного обґрунтування форс-мажорних обставин у конкретному правовідношенні, підстави для звільнення його від орендної плати відсутні.

Таким чином, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, за договорами оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які укладені між сторонами та діяли впродовж вказаного періоду часу, наявні підстави для розірвання договору оренди, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України. Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що несплата була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини другої статті 141, статті 137 ЦПК України, зважаючи на повне задоволення позовних вимог та доведеність розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу і їх співмірність, останні слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Вказані обставини вбачаються з: Договору про надання правової допомоги, відповідного до якого адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна зобов`язалася надати юридичну допомогу позивачу, включаючи консультації, підготовку документів та представництво в суді; детального опису витрат адвоката за надану правову допомогу, згідно з яким відповідні витрати складаються з витрат на консультацію клієнта і узгодження правової позиції в розмірі 2000 грн (1 година витраченого часу), направлення адвокатського запиту 2000 грн (1 година витраченого часу) та витрат на підготовку позовної заяви і пакету документів в розмірі 6000 грн (3 години витраченого часу); квитанції до прибутного касового ордеру відповідно до якої адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна отримала від позивача за надання правничої допомоги 10 000 грн.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, яке мотивовано тим, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн, заявлений позивачем, є надмірним з урахуванням критеріїв дійсності, обґрунтованості, розумності та співмірності, передбачених чинним процесуальним законодавством. Представник відповідача послався на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, а також Верховного Суду у справах № 905/1795/18, № 922/2685/19 та № 922/3812/19, відповідно до яких суди мають оцінювати необхідність і реальність понесених витрат, а також розумність їх розміру, виходячи зі складності справи, часу, витраченого адвокатом, та фінансового стану сторін. Крім того, представник відповідача вказав, що у зв`язку зі значними втратами, яких зазнало підприємство внаслідок агресії рф, витрати у заявленому розмірі є економічно обтяжливими для відповідача.

Вказані твердження представника відповідача суд вважає необґрунтованими, а понесені позивачем витрати вважає обґрунтованими, необхідними та співмірними з урахуванням характеру правовідносин, обсягу наданих правничих послуг та ціни позову.

Позивач, будучи власником земельної ділянки, був змушений звернутися до суду через неправомірну бездіяльність відповідача, який не виконав свого договірного обов`язку зі сплати орендної плати. Відсутність врегулювання спору в позасудовому порядку зумовила необхідність судового захисту порушених прав, що, своєю чергою, вимагало залучення кваліфікованого адвоката. Враховуючи складність підготовки позову, необхідність аналізу договору оренди, додаткових угод, збору доказів, формування юридичної позиції та процесуального представництва, витрати позивача є обґрунтованими.

При цьому суд враховує, що фізична особа, яка не має юридичної освіти, не може самостійно звернутися із відповідним позовом до суду, оскільки підготовка процесуальних документів, обґрунтування правової позиції та ведення справи вимагають спеціальних знань та навичок. Без залучення адвоката ефективний захист порушених прав був би неможливим.

Крім того, заявлений позивачем для відшкодування розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн є помірним для юридичної особи, з огляду на масштаби її господарської діяльності, фінансову спроможність та обов`язок дотримуватися договірної дисципліни. Для суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснює комерційну діяльність та отримує прибуток, такі витрати є передбачуваними та пропорційними можливим фінансовим ризикам. Також вказана сума витрат є співмірною із середньоринковими розцінками на правничі послуги, що підтверджується загальними тарифами на підготовку процесуальних документів та судове представництво за аналогічний обсяг роботи.

Зважаючи на предмет спору, ціну позову та складність справи, зазначена сума витрат не є надмірною чи необґрунтованою. Юридична особа, яка уклала договір оренди землі, повинна була усвідомлювати правові наслідки своїх дій та передбачати можливість судових витрат у разі порушення своїх зобов`язань. Таким чином, стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн не створює для відповідача надмірного фінансового навантаження (представника відповідача не надав суду доказів неплатоспроможності підприємства) і є справедливим розподілом судових витрат між сторонами спору.

З огляду на вказані обставини, характер правовідносин, суть спору та ціну позову, суд вважає витрати на правничу допомогу необхідними та співмірними, а тому вони підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного законодавства та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої звернулася представник - адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати за землю задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 19.06.2006 року №4АА71500011, щодо земельної ділянки площею 9,9558 гектарів (кадастровий номер :04:017:0042) укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт», з урахуванням договору про заміну сторони у договорі оренди від 15.10.2015 року та додаткової угоди №700827 від 28.12.2017 року.

Розірвати договір оренди землі від 15.10.2015 року, щодо земельної ділянки площею 7,832 гектарів (кадастровий номер :02:001:0143) укладений між ОСОБА_2 та ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС», з урахуванням додаткової угоди №700828 від 28.12.2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (, адреса місцезнаходження: Україна, 12402, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Оліївка, вул. Звягельська, будинок 19А) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 березня 2025 року.

Суддя: __________________ О.О. Сікора