Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/178/25
Номер провадження2/173/545/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

повне

25 березня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участі:

секретаря Усенко Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лавринович О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Любомирівка-Агро» про повернення земельної ділянки та визнання відсутнім право оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що є власником земельної ділянки загальною площею 7,4649 га, з кадастровим номером :02:020:0147. 18.08.2014, між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Племзавод «Любомирівка» (орендар) був укладений договір оренди.

Договір було укладено на десять років. 20 лютого 2015 року між позивачем, ТОВ «Племзавод «Любомирівка» та ТОВ «Любомирівка-Агро» укладено додаткову угоду до Договору про заміну сторони, згідно якої були внесені зміни до основного договору шляхом зміни особи орендаря з ТОВ «Племзавод «Любомирівка» на ТОВ « Любомирівка-Агро», з переходом усього комплексу прав та обов`язків, які випливають з умов Договору. Інші умови договору залишені без змін. Договір оренди землі б/н від 18.08.2014 і додаткова угода про заміну сторони від 20.02.2015 до договору, були підписані позивачем особисто.

Наразі дія договору оренди землі б/н від 18.08.2014 року припинилась, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено. Відповідно до умов Договору, 06.07.2024 позивач письмово повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди землі б/н від 18.08.2014. 17.09.2024 року позивач направив відповідачу вимогу про повернення орендованої земельної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Проте відповідач відповіді не надав та станом на теперішній час орендовану земельну ділянку не повернув.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №324827709 від 06.03.2023), 04.12.2019 рішенням державного реєстратора Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Скляр Ю.С., на підставі поданої Відповідачем додаткової угоди від 01.07.2019 до договору оренди землі, були внесені зміни до Реєстру щодо строку дії договору оренди до 04.12.2044 з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду).

Пропозицій від Відповідача про укладення спірної додаткової угоди до Договору позивач не отримував, та, відповідно, її і не укладав, і не підписував. Тобто, про існування спірної додаткової угоди позивач дізнався лише тоді, коли отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі чого просить зобов`язати ТОВ «Любомирівка-Агро» повернути земельну ділянку з кадастровим номером :02:020:0147, та визнати відсутнім за ТОВ «Любомирівка-Агро» право оренди земельної ділянки.

Ухвалою суду від 28.01.2025 позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

10.02.2025 до суду надана нова редакція позовної заяви.

Провадження у справі відкрито 11.02.2025.

Ухвалою від 04.03.2025 закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що як договір оренди земельної ділянки, так і додаткові угоди до нього підписані особисто позивачем, як орендодавцем. Відповідач належним чином виконував зобов`язання зі сплати орендної плати, а позивач без застережень приймав таке виконання, тим самим підтверджуючи свою волю на існування орендних відносин з відповідачем. Доводи позивача, що він не підписував додаткову угоду від 01.07.2019 нічим не підтверджуються.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 809383 виданого 27.12.2012 року відділом Держземагенства у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 7,4649 га, з кадастровим номером :02:020:0147, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10.

18.08.2014, між ОСОБА_2 і ТОВ «Племзавод «Любомирівка» був укладений договір оренди землі б/н, за умовами якого позивач надає, а орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Договір був зареєстрований реєстраційною службою Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16.09.2014 за № 7051325.

Сторонами по справі 20 лютого 2015 року було укладено Додаткову угоду до Договору про заміну сторони, згідно якої були внесені зміни до основного договору шляхом зміни особи орендаря з ТОВ «Племзавод «Любомирівка» на ТОВ « Любомирівка-Агро», з переходом усього комплексу прав та обов`язків, які випливають з умов Договору. Інші умови договору залишені без змін.

Позивачем підтверджується факт особистого підписання договору оренди землі б/н від 18.08.2014, та додаткова угода про заміну сторони від 20.02.2015 до договору.

01.07.2019 між сторонами була укладена додаткова угода до Договору оренди землі. Відповідно до угоди сторони передбачили продовження строку дії Договору терміном на двадцять п`ять років з дня реєстрації змін та право орендаря передавати орендовану земельну ділянку в суборенду третім особам без безпосередньої згоди Орендодавця, залишаючись при цьому особисто відповідальним перед останнім за стан земельної ділянки.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324827709 від 06.03.2023, 04.12.2019 рішенням державного реєстратора Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Скляр Ю.С., на підставі поданої Відповідачем додаткової угоди від 01.07.2019 до договору оренди землі, були внесені зміни до Реєстру щодо строку дії договору оренди до 04.12.2044 з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду).

04.07.2024 та 16.09.2024 позивач на ім`я керівника ТОВ "Любомирівка-АГРО" надіслав листи-повідомлення про небажання продовжувати дію договору оренди б/н від 18.08.2014 та повернення земельної ділянки, оскільки за твердженням позивача, про укладення додаткової угоди від 01.07.2019 йому не було відомо, відповідно, він її і не укладав, і не підписував. Про існування спірної додаткової угоди позивач дізнався лише тоді, коли отримав витяг з Державного реєтру речових прав на нерухоме майно.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/104-23/17668-ПЧ від 26.05.2023, виготовленого на підставі постанови від 18 травня 2023 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, винесеної дізнавачем СД за матеріалами кримінального провадження ЄРДР № 0000024 від 16.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, вирішити питання, чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у додатковій угоді від 01 липня 2019 до Договору оренди землі, не надалося можливим, оскільки під час порівняння досліджуваного підпису від імені ОСОБА_2 зі зразками підписів ОСОБА_2 було встановлено як збіжні, так і розбіжні ознаки. Однак, ні збіжні, ні розбіжні ознаки не утворюють достатньої сукупності для будь-якого певного (позитивного чи негативного) або ймовірного висновку.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі»

Статті 14, 15 Закону України «Про оренду землі» визначають, що договір оренди землі укладається в письмовій формі та істотними умовами вказаного договору є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд звертає увагу, що за загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано належних достатніх та допустимих доказів на спростування укладення між сторонами додаткової угоди до договору оренди землі від 01.07.2019, тому доводи позивача про те, що він не підписував оспорювану додаткову угоду до договору оренди землі є припущеннями, які не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді, а отже така додаткова угода до договору оренди землі є правомірною за презумпцією (ст. 204 ЦК України).

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Любомирівка-Агро» про повернення земельної ділянки та визнання відсутнім право оренди земельної ділянки необхідно відмовити.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Любомирівка-Агро» (51663, Дніпропетровська область, Кам`янський район, сел. Соколівка, вул. Гвоздовського, 4, кв. 8, ) про повернення земельної ділянки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Повний текст рішення складений 08.04.2025.

Суддя: Є.В. Челюбєєв