Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-4226/08
Провадження № 4-с/711/5/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Кошубінській Л.В.,

за участі:

скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з належного йому ОСОБА_1 майна, накладеного постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10.11.2010р., б/н, реєстраційний номер обтяження №58006637.

В обґрунтування вимог у скарзі зазначено, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна він (скаржник) довідався про існування обтяження (арешт), яке накладено постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10.11.2010р., б/н, реєстраційний номер обтяження №58006637, - на все нерухоме майно, що належить йому на праві власності.

На його звернення до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який є правонаступником Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, із вимогою про зняття арешту з майна, отримав відповідь (лист-відмову від 28.01.2025). Дана відмова мотивована тим, що зазначений арешт накладався у відповідності до нормативних документів, що були чинними станом на 10.11.2010р., а саме: Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом від 21.04.1999р., втратив чинність 02.06.2016р.), Інструкції з проведення виконавчих дій (в редакції чинній від 15.12.1999р., втратила чинність 22.12.2015р.), Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (в редакції чинній від 25.12.2008р., втратив чинність 19.07.2017р.). Оскільки, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, ідентифікувати виконавче провадження в рамках якого накладався арешт не має можливості, так як термін зберігання зазначеного виконавчого провадження закінчився.

Також зазначає, що відповідно до листів в.о. начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2025р. вих. №4880/24684/26.21-49 та від 05.02.2025р. вих. №1044/1475/26.21-49, вбачається, що перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 : №25367902 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4781 від 19.10.2010р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави державного митра в сумі 51 грн., яке закінчене 13.05.2011р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення); №21472963 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75грн., яке закінчене 15.10.2010р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення); №12971362 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави державного мита в сумі 51 грн., яке закінчене 29.06.2009р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення); №11766582 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., у зв`язку із повторним пред`явленням даного виконавчого листа до виконання сума до сплати становила 363,50 грн. (в/витрати); №12598142 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., у зв`язку із повторним пред`явленням даного виконавчого листа до виконання сума до сплати становила 363,50 грн. (в/витрати). Боржником, з метою погашення заборгованості за виконавчими провадженнями №11766582 та №12598142 здійснено оплату коштів в сумі 727 грн. на депозитний рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). На даний час відносно ОСОБА_1 , як боржника, заборгованість у виконавчих провадженнях, що перебували на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відсутня.

Також в даних листах повідомляється, що вищезазначені виконавчі провадження, враховуючи, що їх строк зберігання закінчився, були включені до акту про вилучення виконавчих проваджень для їх знищення та знищені. Тому, у Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутня можливість для зняття арешту.

Тож скаржник вважає, що наявний арешт із заходу забезпечення виконавчих дій перетворився на неправомірне обмеження права власності ОСОБА_1 , а діюче правове регулювання спірних відносин не передбачає іншого правового механізму скасування арешту, окрім як шляхом подання відповідної скарги. Оскільки щодо нього ОСОБА_1 відсутні будь-які незавершені виконавчі провадження, то вважає, що існують об`єктивні підстави для зняття арешту з відповідного майна.

Ухвалою суду від 11.02.2025р. скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

27.02.2025р. на адресу суду надійшов відзив Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ), в якому державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ) на виконанні перебували виконавчі провадження №25367902, №21472963, №12971362 були завершені на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з повним фактичним виконанням, а також виконавчі провадження №11766582 та №12598142 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., у зв`язку із повторним пред`явленням даного виконавчого листа до виконання сума до сплати становила 363,50 грн. (в/витрати). На даний час, заборгованість ОСОБА_1 відсутня, всі виконавчі провадження завершені. А, оскільки виконавчі провадження були закінчені ще у 2009-2011 роках, вони були передані до архіву та знищені у встановленому порядку після закінчення строку їх зберігання. У зв`язку з цим, у Другому відділі ДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ) відсутні документи, які могли б підтвердити або спростувати обставини, викладені у скарзі та ідентифікувати конкретне виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт (обтяження №58006637 від 10.11.2010р.). Також зазначає, що зняття арешту можливе лише в межах виконавчого провадження, якого більше не існує через знищення матеріалів справи, тому державний виконавець не може винести постанову про зняття арешту без наявності відповідного виконавчого провадження.

За таких обставин просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав та просив зобов`язати Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ) зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 10.11.2010р., реєстраційний номер обтяження №58006637.

Представник Другого ВДВС в м. Черкаси ЦМУ Мінюсту (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку.

Представник ПП «ЖЕОС» в судове засідання не з`явився. Разом з тим, 04.03.2025р. директором ПП «ЖЕОС» Клиновим О.М. до суду подано заяву від 03.03.2025р., в якій останній просив розглянути скаргу без участі представника ПП «ЖЕОС». Також зазначає, що станом на 03.03.2025р. у ОСОБА_1 перед ПП «ЖЕОС» боргу немає.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до на ступних висновків.

ОСОБА_1 має у власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 14, 15, 16/.

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відносно ОСОБА_1 наявне зареєстроване обтяження у виді арешту нерухомого майна з реєстраційним номером 58006637, яке зареєстроване 10.11.2010р. на підставі постанови державного виконавця Придніпровського районного відділу ДВС Черкаського МУЮ, серія та номер б/н від 10.11.2010р. /а.с. 16/.

Також, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (далі Другий ВДВС), який є правонаступником Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, перебували наступні виконавчі провадження:

- №25367902 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4781 від 19.10.2010р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави державного митра в сумі 51 грн., яке закінчене 13.05.2011р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення);

- №21472963 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., яке закінчене 15.10.2010р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення);

- №12971362 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави державного мита в сумі 51 грн., яке закінчене 29.06.2009р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення);

- №11766582 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., у зв`язку із повторним пред`явленням даного виконавчого листа до виконання сума до сплати становила 363,50 грн. (в/витрати);

- №12598142 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4226 від 22.12.2008р. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1 242,75 грн., у зв`язку із повторним пред`явленням даного виконавчого листа до виконання сума до сплати становила 363,50 грн. (в/витрати).

Боржником, з метою погашення заборгованості за виконавчими провадженнями №11766582 та №12598142, 27.01.2025р. здійснено оплату коштів в сумі 727 грн. на депозитний рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /а.с. 21/.

Таким чином, на даний час, відносно ОСОБА_1 , як боржника, заборгованість у виконавчих провадженнях, що перебували на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відсутня. Зазначене стверджується листом в.о. начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.02.2025р. вих. №10447/1475/26.21-49 /а.с. 24-26/.

ОСОБА_1 звертався до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про надання інформації відносно нього, як боржника, та зняття обтяжень, однак, листом від 05.02.2025р. вих. №10447/1475/26.21-49 за підписом в.о. начальника відділу Купчин О. йому було відмовлено у знятті обтяження в зв`язку із знищенням вищевказаних виконавчих проваджень та відсутністю можливості ідентифікувати конкретне виконавче провадження, в межах якого був накладений арешт (обтяження №58006637 від 10.11.2010р.), /а.с. 24-26/.

Також на теперішній час в провадженні Другого відділу ДВС відсутні будь-які незавершені виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1 , а матеріали виконавчих проваджень №25367902, №21472963, №12971362, №11766582, №12598142. знищені.

Оскільки посадовими особами Другого відділу ДВС до теперішнього часу не знято арешт з майна ОСОБА_1 , який накладався постановою б/н від 10.11.2010р., то скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявлених вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На час вчинення виконавчих дій у вищевказаних виконавчих провадженнях діяла редакція Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України №606-XIV від 21.04.1999р. «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606), який діяв до 05.10.2016р., у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним в порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» №606-XIV).

Аналогічні приписи містяться у ст. 40 Закону України №1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404), відповідно до яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню, а відтак, після фактичного повного виконання судового рішення підстави для збереження арешту майна припиняють своє існування.

Відповідно до положень частини 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

По обставинам справи судом встановлено, що предметом оскарження є бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка полягає у неприпиненні арешту, що є триваючим правопорушенням, пов`язаним з тривалим та безперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. При цьому, Другий відділ ДВС у відзиві проти скарги зазначив, що скаржнику роз`яснювалося, що у спірних відносинах відсутні обставини, визначені ч. 4 ст. 59 Закону №1404, за яких виконавцем самостійно може бути знятий арешт з майна боржника, що свідчить про визнання державним виконавцем факту звернення заявника та факту бездіяльності державного виконавця.

На даний час в органі державної виконавчої служби наявна інформація, що виконавче провадження №25367902 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-4781 від 19.10.2010р. про стягнення із ОСОБА_1 державного митра в сумі 51 грн. закінчене 13.05.2011р., на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з повним фактичним виконання рішення.

Інші виконавчі провадження №21472963, №12971362, №11766582, №12598142 були відкриті на виконання одного і того ж судового рішення у справі №2-4226 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПП «ЖЕОС» боргу в сумі 1242,75 грн. та судового збору в розмірі 51 грн. Виконавчі провадження №21472963 та №12971362 були закінчені 15.10.2010 року та 29.06.2009 року відповідно, у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення. Зазначене також підтверджується і заявою директора ПП «ЖЕОС» від 03.03.2025р. про відсутність боргу ОСОБА_1 перед ПП «ЖЕОС».

Заборгованість за виконавчими провадженнями №11766582 та №12598142 по 363 грн. 50 коп. (в/витрати) погашена боржником 27.01.2025р., на вимогу державного виконавця, шляхом внесення коштів в сумі 727 грн. на депозитний рахунок Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно листа в.о. начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.02.2025р. вих. №10447/1475/26.21-49 на даний час відносно ОСОБА_1 , як боржника, заборгованість у виконавчих провадженнях, що перебували на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутня (а.с. 24-28).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанови Верховного Суду від 07.07.2021р. у справі № 2-356/12, від 03.11.2021р. у справі № 161/14034/20, від 22.12.2021р. у справі № 645/6694/15, від 17.04.2024р. у справі 580/1528/23, від 13.07.2024р. у справі №2/0301/11, від 28.08.2024р. у справі №947/36027/21).

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що підставою звернення заявника до суду з даною скаргою є наявності зареєстрованого обтяження на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме арешт, накладений державною виконавчою службою 10.11.2010р. Предметом оскарження є бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка полягає у невчиненні будь-яких дій, направлених на вжиття заходів для скасування обтяжень з майна боржника. При цьому орган державної виконавчої служби не має у володінні інформації щодо підстав накладення та збереження арешту через відсутність матеріалів виконавчого провадження та відповідних відомостей про нього.

В цьому контексті суд звертає увагу, що за змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України Другим відділом ДВС не надано суду будь-яких доказів на підтвердження необхідності збереження обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10.11.2010р., б/н, реєстраційний номер обтяження №58006637, як і не доведено наявності хоча б одного виконавчого провадження, для забезпечення виконання якого можливо використати відповідне обтяження спірного майна боржника. При цьому, слід звернути увагу на позицію стягувача, який в заяві від 03.03.2025р. підтверджує відсутність боргу ОСОБА_1 перед ПП «ЖЕОС».

Отже органом ДВС не доведено наявності легітимної мети і підстав для збереження арешту, накладеного у 2010 році на майно ОСОБА_1 .

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного слід виснувати, що на теперішній час обтяження №58006637 зберігає свою чинність без належної легітимної мети, якою обумовлювалось застосування таких обтяжень, оскільки в органах державної виконавчої служби відсутні будь-які виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном з огляду на відсутність відкритих виконавчих проваджень на час звернення заявника із вказаною скаргою.

Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 17.04.2024р. у справі №580/1528/23 та постанові від 29.05.2024р. у справі №643/5147/23.

Враховуючи зміст порушеного права заявника, відсутність у органу державної виконавчої служби матеріалів виконавчих проваджень, в рамках яких приймалось рішення про застосування обтяження щодо майна заявника, суд приходить до висновку, що заявлені у скарзі вимоги є обґрунтованими та правомірними і підлягають до задоволення, оскільки незняття державною виконавчою службою арешту із майна заявника є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Другого відділу державної виконавчої служби у служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна боржника.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 18, 77, 80, 141, 259, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знати арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 10.11.2010р., б/н, реєстраційний номер обтяження №58006637, яке належить йому на праві власності.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 11.03.2025 року.

Головуючий: В.М. Скляренко