Справа №155/1926/24
Провадження №2/155/96/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горохів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 21 квітня 2023 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває переважно на її утриманні. Тривалий час подружжя проживає окремо. Відповідач не приймає належної участі в утриманні доньки. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити та стягувати з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.

Станом не день розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надійшов.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 29 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, 28.03.2025 року надала суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак 01.04.2025 року подав суду заяву про розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує щодо його задоволення.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2023 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №30 (а.с. 10).

У сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 18.08.2023 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована 23.01.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 23.10.2024 року вбачається, що малолітня донька ОСОБА_3 зареєстрована 24.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Отже, судом встановлено, що малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю матір`ю позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. Батьком малолітньої дитини є відповідач у справі ОСОБА_2 , який добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) гривень.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до положення ч. 2 ст. 200 СК України, бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Як передбачено ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, відомостей щодо протипоказань до роботи судом не встановлено.

Суд також врахував, що відповідач проти позову не заперечив та не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що визначений розмір аліментів є завищеним та що він не має можливості сплачувати аліменти у вказаному позивачкою розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивачка звернулась 21 листопада 2024 року (а. с. 1), отже, саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1111 від 22.03.2019 року, копію ордера про надання правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 31.10.2024 року, додаток №2 до Положення про ведення касових операцій форма №КО-1.

З вище вказаної квитанції до прибуткового касового ордера №7 від 31.10.2024 року вбачається, що адвокатом надано послугу у вигляді юридичної консультації, вивчення матеріалів справи, узгодження позиції, складання позовної заяви, участь у розгляді справи в суді, вартість якої становить 5000 грн.

Враховуючи наведене, а також те що витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. на думку суду, є неспівмірними з предметом позову та складністю справи, а тому підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3000 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок слід стягнути з відповідача в користь держави.

Керуючись ст.ст. 79, 180-182, 183, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 49, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 (останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: ОСОБА_2 (останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.