Справа №607/6563/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСББ «Родини Барвінських, 18», в інтересах якого діє адвокат Магдич Олена Олександрівна, про забезпечення позову у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родини Барвінських, 18» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська міська рада про припинення права власності, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання відповідачів знести самочинно спорудженні будівлі та огорожу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСББ «Родини Барвінських, 18» звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства «Тернопільське міське бюро технічної інвентаризації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тернопільська міська рада про припинення права власності відповідачів на квартиру, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобов`язання відповідачів знести самочинно спорудженні будівлі та огорожу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ОСББ «Родини Барвінських» є балансоутримувачем житлового триквартирного будинку АДРЕСА_1 . Для обслуговування вказаного будинку використовується земельна ділянка кадастровий номер 020190046, яка перебуває у постійному користуванні позивача згідно рішення Тернопільської міської ради від 29 жовтня 2021 року.

Відповідачі є співвласниками квартири за АДРЕСА_2 . Відповідачі самочинно, без виготовлення проекту та його належного погодження, змінили міжповерхове перекриття, незаконно захопили горище будинку, здійснили добудову ганку, за рахунок самовільного захоплення частини земельної ділянки, влаштували підвальне приміщення із входом із квартири та надбудову мансарди, зі зміною конструкції даху.

Будинок по АДРЕСА_1 , 1939 року забудови, побудований на стрічковому фундаменті з бутового каменю, а тому здійснювати будь-які самочинні надбудови та добудови є небезпечно. Такі дії відповідачів спричинили посилення руйнації будинку за АДРЕСА_1 .

На даний час будинок перебуває в аварійному стані та потребує капітальної реконструкції з відселенням мешканців. Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження від 03 березня 2025 року за №102/25-22, наданого експертом Тернопільського відділення Київського НДІСС МЮУ на замовлення позивача, технічний стан конструкції будинку по АДРЕСА_1 аварійний, категорія 4; порушені вимоги першої групи граничних станів; аналіз дефектів та пошкоджень з перевіреними розрахунками показує неможливість гарантувати цілісність конструкції до проведення її ремонту, підсилення або зміни, або остаточно втрачена можливість нормальної реалізації захисної функцій конструкції. Необхідно негайно виключити перебування людей в зоні можливого обвалення та/або вжити заходів, які унеможливлюють таке обвалення до проведення ремонту, підсилення або заміни конструкції до ліквідації об`єкта.

Однак, відповідачі відмовляються виконувати рішення ОСББ щодо проведення капітальної реконструкції будинку із відселенням мешканців.

Крім того, відповідачі самовільно захопили частину прилеглої земельної ділянки, яка призначена для обслуговування будинку та добудували на ній ганок, коридор до квартири. Відповідач огородила частину земельної ділянки, створивши перешкоди для решти мешканців будинку.

Зазначає, що ОСББ неодноразово зверталось до відповідних органів з приводу вказаних порушень.

Вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними та порушують права, інтереси позивача.

Також позивач зазначив, що до виданого в процесі приватизації відповідачам свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 03 лютого 2016 року неправомірно включено самочинно захоплене горище та прибудований коридор до квартири за АДРЕСА_3 . Жодних довільних документів на здійснення такої реконструкції квартири не видавалось, а співвласники будинку не надавали своєї згоди на відповідні прибудови. 13 жовтня 1999 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради винесено рішення №943, яким дозволено мешканцям будинку за АДРЕСА_1 здійснити ремонт. Однак, жодної проектної та дозвільної документації на виконання вказаного рішення не видавалось.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов.

Одночасно, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо відчуження належної їм квартири за АДРЕСА_2 , що належить на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 03 лютого 2016 року по 1/3 частині кожному.

В обґрунтування заяви вказує, що відповідачі мають намір продати належну їм квартиру разом із самочинними прибудовами, надбудовами, у зв`язку з чим звернулась до рієлторської компанії. Вважає, що незастосування заходів забезпечення позову, на думку заявника, може ускладнити в майбутньому виконання рішення суду та захист його прав, оскільки власник майна, з метою уникнення виконання рішення суду, може відчужити таке майно.

Посилаючись на наведене, просить суд вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України та є необґрунтованою, виходячи із наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні діі.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної Постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, між сторонами виник спір щодо порядку користування майном, яке перебуває у спільному користуванні співвласників багатоквартирного будинку. Позивач вважає, що відповідачі незаконного зайняття частку земельної ділянки шляхом встановлення на ній огорожі, самочинно, без дозвільних документів, здійснили добудову мансардного поверху, ганку .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що відчуження відповідачами належної їм квартири, ускладнить захист прав позивача.

При цьому, позивачем необґрунтовано належними та достатніми доказами необхідність та доцільність забезпечення позову у даній справі; не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідачі будуть ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Суд не приймає до уваги скріншот із сайту Дімріа щодо продажу трикімнатної квартири по АДРЕСА_1 як на підтвердження вчинення відповідача дій щодо відчуження квартири, оскільки такий документ не підтверджує вказаних обставин. Із вказаного скріншоту не встановлено, що має місце продаж саме квартири за АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, припущення щодо можливого відчуження майна не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, твердження позивача про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав не підтвердженні належними та достатніми доказами.

Судом перевірено аргументованість вимоги про забезпечення позову щодо застосовування заходів забезпечення позову, враховано те, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконання умов договору. Однак, судом не встановлено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд звертає увагу на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не з`ясовує фактичні обставин справи, а також не оцінює належності, допустимості і достовірності доказів щодо суті спору. Лише під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, які правовідносини випливають із встановлених обставин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини, суд вважає, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК, а тому її слід повернути заявнику.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСББ «Родини Барвінських, 18», в інтересах якого діє адвокат Магдич Олена Олександрівна, про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 02 квітня 2025 року.

Суддя І.М. Черніцька