Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2025Справа №607/7017/24

05 березня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

-з участю: адвоката Морозової В.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1 від 15 вересня 2020 року в розмірі 48 628 грн, з яких: 4000 заборгованість за тілом кредиту та 44 628 грн заборгованість за відсотками.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 15 вересня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 на підставі заявки-анкети за №3258508 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1. Відповідно до умов договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4000 грн, встановлено строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки та відсоткову ставку в розмірі 1,75% за один день користування кредитом.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу за №16.12.2021, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №/1 від 15 вересня 2020 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення права вимоги за №10-01/2023, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №/1 від 15 вересня 2020 року перейшло до позивача.

Зазначив, що умов кредитного договору відповідач не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08 березня 2024 року становить 120 550 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48 628 грн, з яких: 4000 заборгованість за тілом кредиту та 44 628 грн заборгованість за відсотками.

Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Окрім того, позивач просив стягнути судові витрати у розмірі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу адвоката у сумі 13 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

27 травня 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказав, що з вересня 2020 року кредитодавець знав про своє порушене право, однак не заявляв про це та саме з цього моменту починається перебіг позовної давності до зобов`язання, в тому числі щодо сплати відсотків за його користування та інших сум. В договорів позики за №/1 від 15 вересня 2020 року зазначено про те, що строк користування кредитом становить 30 днів. Відтак, після 30 днів позичальник зобов`язаний був повернути кредитні кошти та саме з цього часу повинен відраховуватись строк позовної давності. Отже, станом на даний час строк позовної давності щодо кредитного договору за №/1 від 15 вересня 2020 року сплив.

Відповідач також просив врахувати його матеріальне становище. Зазначив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі, на утриманні в нього перебуває 5 дітей. Проживає разом з дружиною, дітьми, бабою та матір`ю. Дружина не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. Матір є особою з інвалідністю І групи.

Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову, застосувати строки позовної давності та зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2024 року витребувано в ТОВ «Колект Центр» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) виписку по рахунку ОСОБА_1 згідно договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1 від 15 вересня 2020 року; 2) оригінал розрахунку заборгованості щодо ОСОБА_1 за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1 від 15 вересня 2020 року із зазначення розміру процентів за весь період заборгованості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року витребувано в Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки: маска картки НОМЕР_1 , в тому числі прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та інші відомості про власника вказано картки, якому 15 вересня 2020 року було перераховано кошти у розмірі 4000 грн; 2) виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки НОМЕР_1 за період з 15 вересня 2020 року по 16 вересня 2020 року, на яку 15 вересня 2020 року було перераховано кошти у розмірі 4000 грн.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, представник позивача Морозова В.В. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вказала, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору становить 3 роки та враховуючи введення на території України воєнного стану, такий строк продовжується, про що подала відповідну заяву.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо у відзиві просив здійснювати розгляд справи за його відсутністю.

Судом встановлено, що 15 вересня 2020 року відповідач звернувся до ТОВ «Інфінанс» із заявкою-анкетою на отримання кредиту за №3258508, в якій просив надати йому кредит в розмірі 4000 грн, строком на 30 днів, шляхом перерахування коштів на його платіжну картку № НОМЕР_2 .

15 вересня 2020 року ТОВ «Інфінанс» направило відповідачу пропозицію укласти договорів надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1 від 15 вересня 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети за №3258508 від 15 вересня 2020 року, яку відповідач прийняв шляхом підписання вказаної пропозиції електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2j3n4u.

15 вересня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 в електронній формі був укладений договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за №/1 від 15 вересня 2020 року (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети за №3258508 від 15 вересня 2020 року (далі - Договір). Вказаний кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2j3n4u.

Згідно умов договору сторони погодили: розмір кредиту становить 4000 грн; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації; загальна вартість кредиту становить 2100 грн, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, реальна річна відсоткова ставка 638,75%, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації.

Згідно квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за сплату №66380812 від 15 вересня 2020 року, 15 вересня 2020 року на картку № НОМЕР_1 було зараховано грошові кошти в розмірі 4000 грн.

З відповіді АТ «Універсал банк», яка надійшла на адресу суду 05 вересня 2024 року, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 .

Як вбачається з виписки по картці за № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_1 , 15 вересня 2020 року на вказану картку було здійснено зарахування в розмірі 4000 грн.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором та коштів кредиту у встановлений строк не повернув.

16 грудня 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Інфінанс» (Клієнт) укладено договір факторингу за №16-12/21.

Відповідно до положень п. п. 2.1., 2.3, 2.4 договору факторингу, за цим договором Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 78 785 588,40 грн, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить Клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і боржниками.

Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.

Фактор одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.

Згідно умов п. п. 6.1.3, 7.1, 7.2 договору факторингу, реєстр боржників (Додаток №3) передається Фактору за актом приймання-передавання реєстру боржників (Додаток №4) не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь Клієнта відповідно до розділу 7.

Сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 396 244,65 грн.

Фактор здійснює фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування суми грошових коштів протягом 5 банківських днів з дати підписання цього договору.

Як слідує з платіжного доручення АБ «Південний» за №313100085 від 17 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Інфінанс» грошові кошти в розмірі 396 244,65 грн в якості оплати згідно договору факторингу №26-12/2021 від 16 грудня 2021 року.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №16-12/2021 від 16 грудня 2021 року, від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № в сумі 65 950 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 61 950 грн заборгованість по процентах.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект центр» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за №10-01/2023.

Відповідно до положень п. п. 2.1., 5.1, 5.2 договору про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатка за №1 та за №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики.

Первісний кредитор зобов`язаний передати Новому кредитору реєстри боржників та документацію на умовах та в порядку визначеному цим договором. Первісний кредитор має право передати документацію, в тому числі у вигляді копій договорів. При цьому, умови передачі документації будуть вважатись виконаними.

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (Додаток №4).

Згідно положень п. п. 7.1, 7.2 договору про відступлення прав вимоги, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договорами позики Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти в розмірі 5 312 491,59 грн.

Ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору в будь-який передбачений законодавством спосіб протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.

Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року (Додаток №4), ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору про відступлення прав вимоги за №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307. Після цього, від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги за №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/1 в сумі 120 550 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за тілом кредиту та 116 550 грн заборгованість за нарахованими процентами.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 підписано договір надання позики за №/1, шляхом підписання вказаного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2j3n4u.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Більше того, відповідачем не заперечується факт укладення договору та отримання кредиту у відповідному розмірі.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний договір про споживчий кредит за №/1 від 15 вересня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умов кредитного договору та допустив виникнення заборгованості, яку по даний час не повернув.

Відповідачем, у поданому відзиві, не спростовані доводи позивача щодо невиконання умов договору кредиту та неповернення отриманого кредиту.

Від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору надання позики за №/1 від 15 вересня 2020 року, на підставі договору факторингу за №16-12/21 від 16 грудня 2021 року та реєстру боржників від 16 грудня 2021 року до вказаного договору.

Від ТОВ «Вердикт капітал» до позивача ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору надання позики за №/1 від 15 вересня 2020 року, на підставі договору факторингу за №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, акту прийому-передачі та реєстру боржників від 10 січня 2023 року та реєстру боржників від 10 січня 2023 року до вказаного договору.

Докази про те, що такі договори визнані недійсними чи їх дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором за №/1 від 15 вересня 2020 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 10 січня 2023 року становить 120 500 грн, в тому числі: 4000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 116 550 грн сума заборгованості за відсотками.

Суд, перевіряючи вказаний розрахунок, вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 вересня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання договору надання позики за №/1, зі строком користування кредитом 30 днів та сплатою процентів у розмірі 1,75% за один день користування кредитом. Окрім того, умовами кредитного договору передбачено загальну вартість кредиту, яка становить 2100 грн.

Таким чином, вищенаведені обставини вказують на те, що строк кредитування згідно кредитного договору №/1 від 15 вересня 2020 року закінчився 15 жовтня 2020 року та саме в цей день закінчився період нарахування відсотків, оскільки зі спливом строку кредитування позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до вимог статті 1048 ЦК України.

Суд вважає, що первісний кредитор вправі був нараховувати відсотки з моменту укладення кредитного договору до закінчення строку кредитування, тобто з 15 вересня 2020 року протягом 30 днів включно. Таким чином, розмір відсотків за кредитним договором становить 2100 грн (4000 * 0,0175 * 30), що передбачено умовами договору надання позики №/1 від 15 вересня 2020 року.

Відтак, враховуючи умови кредитного договору та здійснені судом розрахунки, суд доходить висновку, що розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором за №/1 від 15 вересня 2020 року становить 6100 грн, з яких: 4000 заборгованість за тілом кредиту та 2100 грн заборгованість за відсотками.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором за №/1 від 15 вересня 2020 року становить 6100 грн, з яких: 4000 заборгованість за тілом кредиту та 2100 грн заборгованість за відсотками, яка підлягає поверненню відповідачем позивачу.

Більше того, відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на спростування іншої суми заборгованості або ж її відсутності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладених договорів про відступлення права вимоги (факторингу), набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за кредитним договором за №/1 від 15 вересня 2020 року у розмірі 6100 грн, з яких: 4000 заборгованість за тілом кредиту та 2100 грн заборгованість за відсотками, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків. Вказана сума відповідачем не спростована.

Не підлягає до задоволення заява відповідача про застосування строків позовної давності, з наступних підстав.

В силу вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Постановою КМУ за №211 від 11 березня 2020 року на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин, який неодноразово був продовжений та тривав до 30 червня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції чинній станом на 01 січня 2022 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з вимогами ст. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в чинній редакції) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, враховуючи положення ЦК України щодо продовження та зупинення строку позовної давності, позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести у даній справі становить 13 000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:

- договір про надання правової допомоги за №02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між адвокатом адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект центр», пунктом 4.1. якого сторони погодили, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору;

- прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», в якому передбачено вид та ціну послуг, які надають адвокатським об`єднанням;

- заявку на надання юридичної допомоги за №669 від 07 лютого 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект центр» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: 1) надання усної консультації 2 години (4000 грн); 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години (9000 грн).

- витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, підписаний керуючим партнером адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» Бурдюг Т.В. та ТОВ «Коллект центр», згідно з яким адвокатським об`єднанням було надано ТОВ «Коллект центр» правову допомогу на загальну суму 13 000 грн;

- платіжну інструкцію ПАТ АБ «Укргазбанк» за №413000008 від 09 лютого 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект центр» перерахувало адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» грошові кошти в розмірі 51 000 грн згідно договору про надання правової допомоги за №02-01/2023 від 02 січня 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатським об`єднанням «Лігас Ассістанс» та позивачем підтверджується: договором про надання правової допомоги за №02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеним між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект центр»; заявкою на надання юридичної допомоги за №669 від 07 лютого 2024 року; витягом з акту про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, підписаного керуючим партнером адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» Бурдюг Т.В. та ТОВ «Коллект центр», згідно з яким адвокатським об`єднанням було надано ТОВ «Коллект центр» правову допомогу на загальну суму 13 000 грн; платіжною інструкцією ПАТ АБ «Укргазбанк» за №413000008 від 09 лютого 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «Коллект центр» перерахувало адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» грошові кошти в розмірі 51 000 грн згідно договору про надання правової допомоги за №02-01/2023 від 02 січня 2023 року.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що заявником доведено понесення витрат на надання правової допомоги під час розгляду у суді даної справи.

Водночас, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є розмір витрат на правничу допомогу заявлений позивачем до відшкодування, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позову, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн, який підлягає стягнення з відповідача в користь позивача.

Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 380 грн (6100 * 3028 / 48 628), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики № /1 від 15 вересня 2020 року у розмірі 6100 (шість тисяч сто) грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

У задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 380 грн в рахунок сплаченого судового збору та 2000 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» адреса місця знаходження - вул. Мечнікова, 3, офіс 306, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька