С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3647/25
В справі 760/4129/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

17 березня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Відповідача Абібулаєвої Т.Г.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг.

ІІ. Описова частина

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк» з вимогами про захист ]] прав як споживача банківських послуг, зокрема просила стягнути з Відповідача грошові кошти в сумі 207750 гривень та пеню в розмірі 10529,80 гривень.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року було відкрите провадження в справі.

Позовні вимоги мотивовані наступним.

Позивачка зазначає, що 26 липня 2022 року вона отримала на свою банківську картку АТ КБ «Приватбанк» зарахування з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в якості відшкодування її вкладу в збанкрутілому банку. В той момент, коли вона зайшла в мобільний додаток «Приват24», щоб перевірити надходження коштів, на її фінансовий номер надійшов дзвінок, як виявилося в подальшому - зловмисника, який представився працівником банку, володів інформацією про її ім`я та по батькові, про номер її картки та суму коштів, які наявні на рахунку, і повідомив про те, що внаслідок втручання за допомогою електронно-обчислювальної техніки в базу даних АТ «Приватбанк» відбулася спроба несанкціонованого списання коштів з її рахунку, і задля припинення цього списання їй потрібно надати права адміністратора операційної системи її телефону через застосунок завантажений у Google Play за посиланням.

Позивачка вказує, що звернення до неї за її ім`ям та по батькові, обізнаність про стан її рахунку викликали довіру до співрозмовника, а інформація про спробу списання з її рахунку коштів викликала шок, у зв`язку з чим вона погодилася на надання доступу до свого телефону.

Після отримання прав адміністратора ОС смартфону абонентом, Позивачці, як вона зазначає, почали надходити телефонні дзвінки з АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження перерахунку коштів, а цією особою, як адміністратором телефону, така згода підтверджувалася.

При цьому, як зазначає Позивачка, її співрозмовник категорично заборонив їй дивитися на екран смартфону, нібито це завадить його діям із захисту банківського рахунку в додатку «Приват24». Крім цього, співрозмовник повністю блокував її дії зі смартфоном, і вона не могла навіть його вимкнути.

Коли Позивачка зрозуміла, що має справу з шахрайством, вона зі свого комп`ютера увійшла до акаунту «Приват24» і повідомила Службу підтримки про події і стала вимагати заблокувати свої рахунки, проте протягом 20-30 хвилин ніякої відповіді не отримувала.

Згодом вона дізналася, що за цей час з її рахунку зникла сума у понад 200 тисяч гривень. При цьому остання транзакція була проведена без підтвердження телефонним дзвінком і після того, як оператор онлайн-підтримки повідомив про блокування її рахунків.

Таким чином, як зазначає Позивачка, в період з 14:10 год по 14:38 год. невідома особа, яка представилася фахівцем служби безпеки АТ КБ «Приватбанк», своїми шахрайськими діями із застосуванням електронно-обчислювальної техніки заволоділа доступом до її мобільного додатку «Приват24» та безперешкодно зі сторони служби безпеки банку заволоділа грошовими коштами, які були на платіжній картці номер НОМЕР_1 , емітованій на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на її ім`я, а також які були на платіжній картці номер НОМЕР_2 , емітованій на картковий рахунок, теж відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк».

Всього на трьох різних отримувачів було здійснено 8 переказів на суми 24500 гривень і 1 переказ на суму 13250 гривень, загальна сума всіх переказів - 207750 гривень.

Позивачка зазначає, що нею не розголошувалася третім особам інформація про номери карткових рахунків, пін-коди та інша конфіденційна інформація, картки не губилися, доступу до них треті особи не мали.

Натомість, нею було докладено максимальних зусиль для якнайшвидшого блокування карткових рахунків, термінового звернення безпосередньо до служби онлайн-підтримки, а також невідкладеного звернення до правоохоронних органів для фіксування та розслідування кримінального правопорушення.

Такі обставини свідчать, на думку Позивачки, про те, що операції, проведені без її акцепту, тобто згоди, є неналежними, і оскільки вона повідомила Банк про проведення таких операцій невідкладно, Відповідач повинен був відновити кошти на її рахунку протягом 90 днів з дати списання коштів, що передбачено ч. 4 ст. 87 Закону України «Про платіжні послуги».

Враховуючи ж, що Відповідач відмовився добровільно повернути на її рахунок кошти, він, на переконання Позивачки, має сплатити на її корить також пеню за період прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка за розрахунком ОСОБА_1 становить 10529,80 гривень.

Позивачка звертає увагу також на те, що на той час обмеження КБ «Приватбанк» для переказів коштів з картки на картку, якщо одна сторона не є клієнтом банку, становило 29999 гривень, а на місяць - 89999 гривень. У зв`язку з цим вона вважає, що діями невідомих осіб, можливо працівників банку, які зняли такі обмеження з її рахунків, допущене сприяння шахраям у вчиненні злочину проти неї.

14 травня 2024 року до суду надійшов відзив АТ КБ «Приватбанк», в якому Відповідач виклав свої заперечення проти позову.

Зазначив, що управлінням безпеки по Столичному макрорегіону проведено перевірку за службовою запискою щодо оскарження клієнтом ОСОБА_2 списань 26.07.2022 коштів з її карток 082270, 029406 загальною сумою 207750,00 гривень.

В ході першочергової перевірки фахівцями Департаменту по роботі зі скаргами встановлено, що входи 26.07.2022 року здійснено:

а) з типових пристроїв клієнта;

б) операції проведені із введенням повних реквізитів картки - номер, термін дії, CVV-код;

в) додаткове підтвердження платежів здійснювалось за допомогою повідомлень з паролем для проведення транзакцій.

Відповідач також зазначив, що у першочерговому діалозі із працівником банку ОСОБА_2 пояснила, що вона попередньо зателефонувала до банку ПУМБ, отримала рекомендацію завантажити мобільну версію застосунку даного банку (передбачається ПУМБ Online) на смартфон.

Після цього ОСОБА_2 , як вона вказала у розмові, зайшла в РІаy Маркет і завантажила замість застосунку «ПУМБ Online» застосунок шахраїв «ПУМБ - бот», після чого їй надійшло шахрайське посилання з назвою «Служба безпеки». За вимогою зловмисників та під приводом наявності вірусу, ОСОБА_2 здійснила аутентифікацію у своєму акаунті додатку «Приват24» на своєму телефоні. Для надання доступу шахраям ОСОБА_2 завантажила додаток TeamViewer - пакет програмного забезпечення для віддаленого контролю комп`ютерів, смартфонів, обміну файлами між керуючим та керованим пристроями. Як наслідок, зловмисники отримали повний доступ до пристрою ОСОБА_2 , самостійно здійснили та підтвердили всі операції в «Приват24» з її телефону.

Таким чином, як зазначає Відповідач, в результаті дій Позивача доступ до «Приват24» був наданий віддалено третім особам Позивачем по справі, а спірні перекази здійснені з її телефону (пристрій був типовим і довіреним, авторизація в «Приват24» здійснена особисто Позивачем) шляхом проведення ряду транзакцій в платіжному застосунку Приват24 Позивача. Під час здійснення транзакцій Банком була вчинена посилена ідентифікація (повідомлення з паролями для можливості проведення транзакцій).

Відповідач підкреслює, що всі авторизації в «Приват24» 26.07.2022 здійснено під логіном і паролем Позивачки, а також з її довіреного пристрою, яким вона звичайно користується. У Банка не могло бути жодних підозр в діях від 26.07.2022, адже вхід до застосунку відбувся із правильним введенням всіх облікових даних з типового пристрою Позивача.

Відтак, Банком була проведена електронна ідентифікація платіжного засобу шляхом авторизації Позивача в «Приват24» з введенням всіх її облікових даних з її типового пристрою. Інформація про втрату платіжного пристрою (мобільного телефону Позивача з IMEI F6163D67AAA59026) ні до суду, ні до Банку не надавалась.

Поряд з цим, як зазначив Відповідач, ним було здійснено додаткову автентифікацію під час переказу платежів, а саме шляхом надсилання на мобільний телефон паролів для можливості реалізації спірних транзакцій. Доказ про таке додано до позовної заяви власне Позивачем.

28 червня 2024 року до суду надійшла відповідь Позивачки на відзив, в якому вона висловила незгоду з аргументами Відповідача. Зазначила, що Банк так і не спростував твердження Позивачки про те, що остання транзакція з її картки була здійснена вже після того, як Відповідач повідомив їй про блокування картки.

Відповідач, як стверджує Позивачка, не надав жодного доказу того, що вона мала можливість і повинна була повідомити йому іншим чином, ніж вона це фактично зробила, про необхідність заблокувати належні їй картки та заблокувати перераховані з них кошти на транзитному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідач не спростував твердження позивача, що вона фактично звернулася негайно до нього із повідомленням про втрату контролю над телефоном та про не акцептування особисто жодного переказу, що відбувалися з належних їй рахунків після 14 години 26 липня 2022 року.

Жодного пояснення того, чому Відповідачем не було заблоковано належні Позивачці кошти на транзитному рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в процесі їх перерахування на рахунки, відкриті в інших банках, у відзиві також немає

У судовому засіданні Позивачка та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити. Наполягали на тому, що система безпеки банку мала б виявити нетиповість платежів, які протягом короткого проміжку часу здійснювалися з рахунку Позивачки, і відповідним чином зреагувати на них, заблокувавши їх реалізацію.

Представник Відповідача наполягав на відсутності будь-яких підстав реагувати на платіжні операції, оскільки вони здійснювалися після авторизації Позивачкою у власному додатку «Приват24», з довіреного телефона та фінансового номера, та були підтверджені ініціатором одноразовими паролями.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 26.07.2022 з банківських рахунків ОСОБА_1 , відкритих в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» було здійснено декілька переказів грошових коштів, які, як зазначає Позивачка, здійснено без її згоди.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, в період часу з 14:10:38 год по 14:34:39 год з її рахунків було здійснено сім транзакцій на суму 24622,50 гривень (в тому числі по 122,50 гривень комісії за кожною з них), одну транзакцію на суму 23115,00 гривень (в тому числі комісія 115,00 гривень) та одну транзакцію на суму 13316,25 гривень (в тому числі 66,25 гривень комісія).

Загальна сума перерахованих грошових коштів (без врахування сум комісії) складає - 207750 (двісті сім тисячі сімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

З пояснень Позивачки вбачається, що вона не була ініціатором вказаних платежів, з ними вона не погоджується, у зв`язку з чим відразу звернулася до служби підтримки АТ «Приватбанк» з метою зупинення проведення транзакцій та відновлення балансу на карті.

З дослідженого судом аудіозапису розмови ОСОБА_1 з оператором Служби підтримки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що у вказаний день вона спілкувалася телефоном, ймовірно, з шахраєм, який представився працівником КБ «Приватбанк» і переконав її встановити на свій смартфон програмне забезпечення «TeamViewer», яке дозволяє здійснювати дистанційне адміністрування (управління) мобільним технічним пристроєм зв`язку. При цьому, на пропозицію вказаної особи, Позивачка здійснила вхід до свого облікового запису в «Приват24», таким чином, надавши особі, яка дистанційно підключилася до управління її мобільним телефоном через встановлене програмне забезпечення, доступ до свого банківського рахунку. В подальшому, як зазначила у діалозі з оператором служби підтримки Позивачка, вона втратила контроль над своїм телефоном, і всі подальші дії в додатку «Приват24», пов`язані із ініціацією платежів та їх підтвердженням, здійснювала невідома особа.

Згідно з частиною першою статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Пунктом 5 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705), визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу VI Положення № 705).

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно- правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі N 6-71 цс 15 та в постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі N 489/1649/17.

Отже, на Позивачку покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Відповідно до аб.13 п. 1 Закону України «Про платіжні послуги» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання платіжної операції (ч.8 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги»).

Електронні платіжні засоби використовуються для ініціювання платіжних операцій з рахунків платників (ч. 9 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги»).

Згідно з абз. 7 п. 19 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» під втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації.

Платіжний застосунок - програмне забезпечення, встановлене в технічному/ мобільному пристрої, яке дає змогу держателю ініціювати платіжні або інші операції із використанням електронного платіжного засобу (абз. 18 ч. 4 розділу І Положення №705).

Платіжний пристрій - технічний пристрій (банківський автомат, платіжний термінал, програмно-технічний комплекс самообслуговування, програмно-апаратне середовище мобільного телефону, інший пристрій), що дає змогу користувачу ініціювати платіжну операцію, а також виконати інші операції згідно з функціональними можливостями цього пристрою (абз. 65 ч. 1 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги»).

Мобільний платіжний інструмент може бути реалізований в апаратно-програмному середовищі мобільного телефону або іншому бездротовому пристрої користувача, що обслуговує оператор телекомунікацій (ч. 2 розділу IV Положення №705).

Відповідно до п.1 розділу VI Положення 705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що 26.07.2022 Позивачка, надавши доступ третім особам до свого електронного платіжного засобу, фактично його втратила.

Натомість, банком була проведена електронна ідентифікація платіжного засобу шляхом авторизації Позивачки в «Приват24» з введенням всіх її облікових даних з її типового пристрою. Поряд з цим, Банком було здійснено додаткову автентифікацію під час переказу платежів, а саме шляхом надсилання на мобільний телефон паролів для можливості реалізації спірних транзакцій, які у відповідь були підтверджені ініціатором операцій.

Відповідно до ч. 3 статті 87 Закону України «Про платіжні послуги» Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну надавачу платіжних послуг, що його обслуговує, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і здійснення неправомірних дій з компонентами платіжної інфраструктури (у тому числі платіжними інструментами, обладнанням, програмним забезпеченням). У разі недотримання користувачем зазначених вимог надавач платіжних послуг, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за виконання платіжних операцій.

Таким чином, враховуючи, що операції з переказу спірних коштів були здійснені третіми особи у зв`язку з наданням їм відповідного доступу саме з вини Позивачки, підстав для покладення на Відповідача обов`язку з відшкодування вписаних з рахунку ОСОБА_1 коштів немає.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

2.Судові витрати покласти на державу.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, .

Суддя: