КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 755/5822/23 Головуючий у суді першої інстанції - Яровенко Н.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/305/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерно-комерційний банк «Львів» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У травні 2023 року позивач АТ «АКБ «Львів» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 14 травня 2021 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 13576/112/2021 відповідно до умов якого Банк надав 100 000 грн зі сплатою 54,0% річних за користування кредитом та терміном повернення до 13 травня 2024 року включно.

Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у визначеному розмірі, проте відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість у загальному розмірі 108 219 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 82 119,41 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 26 099 грн 59 коп.

Посилаючись на викладене просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вказаному розмірі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «АКБ «Львів» 82 119 грн 41 коп. заборгованості за кредитом та 2 481 грн судового збору.

В іншій частині в позові відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення відсотків, позивач АТ «АКБ «Львів» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки банк здійснював нарахування цих відсотків у визначеному договором розмірі та у межах строку дії кредитного договору.

Так, банк дійсно направив позичальнику вимогу про дострокове розірвання договору та повернення коштів у повному обсязі 19 вересня 2022 року, після чого припинив нарахування відсотків за користування кредитом, що відображено у розрахунку заборгованості.

В частині стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення суду не оскаржується, тому в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 108 219 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Встановлено, що 14 травня 2021 року між Банком АК «Львів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 13576/112/2021, відповідно до п. 1.1 якого Банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом; кредит надається у сумі 100 000 грн з умовою повернення до 13.05.2024 року в порядку та відповідно до умов кредитного договору (п. 1.3 договору).

Згідно із п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує Банку 54 % річних. Прийняті на себе зобов`язання по договору Банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п. 1.3 кредитного договору. Факт отримання кредиту в сумі 100000 грн підтверджується копією меморіального ордеру №386939 від 14.05.2021 року

Згідно з п. 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою згідно Додатку 1, що є невід`ємною частиною кредитного договору (п. 5.2 договору).

Згідно п. 3.6 кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця до дня повернення кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Як свідчать матеріали справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на відповідний рахунок відповідача, проте позичальник неналежним чином виконував свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.

Оскільки умови кредитного договору позичальником не виконувалися належним чином та з метою позасудового врегулювання спору, 19 вересня 2022 року Банк направив відповідачу ОСОБА_2 лист-вимогу з пропозицією в тридцятиденний термін повністю погасити прострочену кредитну заборгованість, яка становить 108 219 грн та попередив боржника про примусове стягнення всієї заборгованості у випадку невиконання зазначених вимог.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як визначено ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору Банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором, у разі, зокрема, несвоєчасної сплати процентів та/або не повернення суми кредиту (частини кредиту).

Згідно з п. 2.4 кредитного договору у випадку прийняття Банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів, з підстав, обумовлених договором, Банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день повернення.

Як вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідачем порушені зобов`язання за кредитним договором щодо строків погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у Банку АТ «Банк Львів» виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачала і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі 910/17048/17 (пункти 111, 112).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

Як видно із матеріалів справи, направленням 19 вересня 2022 року відповідачу листа-вимоги позивач скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування ним, змінивши тим самим строк кредитування.

Разом з цим, як видно із розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом (відсоткова ставка - 54%, відповідно до Додатку №1 до кредитного договору) нараховувались ОСОБА_1 до вересня 2022 року, тобто, у межах строку дії кредитного договору.

Суд першої інстанції вказаного не урахував, тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до наданого банку розрахунку, розмір нарахованих та не сплачених позичальником відсотків за користування кредитними коштами становить 26 099,59 грн і ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідач, в свою чергу, наданий банком розрахунок не спростував, власного розрахунку чи доказів погашення боргу не надав.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, ухвалене судом першої інстанції заочне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по оплаті судового збору за апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерно-комерційний банк «Львів» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» 26 099 (двадцять шість тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 59 копійок заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» судовий збір у розмірі 4026 (чотири тисячі двадцять шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк «Львів», місцезнаходження: м. Львів, вул. Сербська, 1, .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома