Справа № 645/7439/24
Провадження № 2/645/695/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань - Пастушенко К.Р.,

представника відповідача Грайворонського І.В. (дистанційно, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 31019,58 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.04.2021 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9877919-SP від 05.04.2021 року. Строк дії кредитного договору становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в сумі 31019,58 грн., з яких: 12984,80 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18034,78 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - загальна заборгованість по комісії, 0,00 - пеня/штрафи. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 12.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.

03 лютого 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача Грайворонського І.В., в якому останній просив залишити позовну заяву без задоволення. Посилався на те, що представник позивача не надав до суду читабельний кредитний договір, з якого можна прослідити умови кредитування (термін кредитування, суму, процентну ставку, порядок видачі та повернення кредиту). З наданого позивачем екземпляру Кредитного договору не вдається за можливе отримати зазначені відомості через дрібний та нечіткий шрифт. У відповідача примірник Кредитного договору відсутній. Також позивач не надав примірник Паспорту споживчого кредиту та Публічної пропозиції, до яких мав приєднатися відповідач шляхом підписання Заяви-анкети № 270549, чинних на день підписання цієї заяви-анкети. Крім того не надано доказів видачі відповідачу кредитних коштів в сумах, про які він зазначає. В той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Позивач дійсно звертався до АТ «ТАСКОМБАНК» з пропозицією укладення кредиту, проте в матеріалах справи відсутні банківські виписки чи заяви про видачу готівки/кредиту відповідачу. Отже, без документів з видачі кредиту неможливо встановити факт та розмір видачі кредиту відповідачу, а також заявлений до стягнення розмір заборгованості. Позивач не надав доказів вручення/отримання відповідачем банківської картки, емітованої АТ «ТАСКОМБАНК» та доказів ініціювання відповідачем видаткової операції по ній за рахунок коштів кредитодавця. У відповідача відсутня картка для ініціювання платежів по кредитному рахунку, емітована АТ «ТАСКОМБАНК». Не надав позивач і належний розрахунок процентів за Кредитним договором, які нарахував Банк. Наданий позивачем Розрахунок заборгованості за Кредитним договором не містить формули розрахунку ціни позову та підписаний неуповноваженою особою. Так, в прикладеній до позову довіреності ТОВ «ЄАПБ» від 22.10.2024 на ім`я його представника Кудіної А.В. відсутнє повноваження на складення та підписання Розрахунків кредитної заборгованості. Крім того, в матеріалах справи відсутня копія паспорту, зазначеного в довіреності представника, що унеможливлює виконання обов`язку суду щодо встановлення особи представника, особливо враховуючи те, що представник особисто в суд з`являтися не планує та просить суд розглянути справу за її відсутності. В матеріалах справи відсутні докази розміру та факту оплати за відступлення права кредитної вимоги Клієнта Фактору, що є істотною умовою договору факторингу. Зокрема, в пункті 2.3. Договору факторингу передбачено, що права вимоги за кредитними договорами переходять не раніше здійснення оплати Фактором згідно із п. 3.1. цього Договору, після чого Фактор стає кредитором стосовно позичальників та стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. В той же час в пункті 3.1. Договору факторингу не зазначена ціна договору. Відсутні і умови в Договорі факторингу про те, за рахунок чого відбувається фінансування з боку клієнта АТ «ТАСКОМБАНК». Встановлення умови про те, що право вимоги набувається фактором з дня підписання Акту приймання-передачі не дає можливість встановити чи відбулось фінансування під відступлення права вимоги, що є сутністю факторингу (ст. 1077 ЦК України), а відтак і перехід до ТОВ «ЄАПБ» прав кредитора щодо відповідача. Наявний в матеріалах справи Витяг від 15.05.2024 з Реєстру Прав вимог до Договору факторингу (Додаток № 1 до договору) не підписаний сторонами Договору факторингу, що не дає змогу встановити що цей документ в оригіналі був підписаний уповноваженими особами сторін цього договору. В той же час в пункті 6 Додатків до позовної заяви зазначено, що в розпорядженні позивача є примірник оригіналу цього Реєстру-Додатку № 1. Матеріали справи не містять доказів направлення повідомлення відповідачу про заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги як з боку попереднього, так і з боку нового кредитора, як і докази отримання цього повідомлення чи відмови від його отримання. Відповідно до умов Договору факторингу у справі не визначено ні вартість відступлення права вимоги, ні умови за яких здійснюється фінансування з боку Клієнта за те, що Фактор (позивач) викупить у нього права вимоги до відповідача. Таким чином, позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договорами факторингу - оплати за відступлення права вимоги, це свідчить про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставину переходу до нього права вимоги за укладеними між первісними кредитором та відповідачем кредитного договору. Самого підписаного Акту прийому-передачі Реєстру Права вимоги для підтвердження переходу права вимоги до відповідача недостатньо, оскільки за умовами пункту 2.3. Договору факторингу підписанню акту прийому-передачі вказаного Реєстру має передувати оплата з боку Фактора за придбане право вимоги. Саме оплата вартості права вимоги, що відступається, є одною з кваліфікуючих ознак факторингової операції та є необхідною (істотною) умовою договору факторингу. Посилання позивача у позові на те, що неотримання позичальником повідомлення про заміну кредитора не звільняє від обов`язку по сплаті кредиту, не звільняє від обов`язку з надання доказів виконання новим кредитором вимоги з повідомлення позичальника про уступку права вимоги, її неотримання чи отримання та невиконання позичальником. Попередній кредитор банк до Суду з аналогічним позовом не звертався, відтак в судовому засіданні підлягає дослідженню питання саме чи набув новий кредитор-позивач права вимоги, в якому обсязі та на підставі чого та чи порушене це право позичальником - відповідачем. Отже, договір кредиту, як різновид договору позики, за своєю правовою природою є реальним договором, оскільки взаємні права та обов`язки у його сторін виникають за фактом передачі коштів в борг позичальнику. Натомість відповідач не отримував банківську картку та кредитні кошти, доказів зворотного позивач разом із позовом не надав. Подання доказів разом з позовом є прямий обов`язок позивача, що випливає з принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу. Подання доказів здійснюється разом з першою заявою по суті справи, якою для позивача є позовна заява. Докази видачі кредиту мають надаватися завжди, оскільки ставиться питання фактичного отримання того, що позивач просить стягнути з відповідача. Таким чином, позивачем разом із позовом не надано Суду доказів того, що він: - набув право вимоги, оскільки не надав доказів укладення Договору факторингу, адже відсутність в ньому ціни договору, а також умови про те, яким чином з боку банку здійснено фінансування (оплату) на користь позивача з відступлення на користь позивача права вимоги свідчить про відсутність істотних умов договору факторингу, що призводить до висновку про його неукладеність; не надав доказів оплати ціни Договору факторингу (вартості прав вимоги, що відступаються); - не повідомив відповідача про заміну кредитора; - заявлені суми є кредитною заборгованістю саме відповідача, а не будь-якої іншої особи, що могла від його імені отримати банківську картку та ініціювати видаткову операцію за банківські кошти; не надав доказів вручення відповідачу емітованої АТ «ТАСКОМБАНК» кредитної картки; - доказів розміру права кредитної вимоги, що був нарахований Банком; не надано належним чином складеного розрахунку сум заборгованості; наявний у матеріалах справи розрахунок боргу не містить формули підрахунку наведених в ньому сум; наданий розрахунок підписаний неуповноваженою особою; витяг з реєстру боржників не містить даних про його підписання уповноваженими представниками сторін договорів факторингу, хоча його оригінал є в розпорядженні позивача. За таких обставин, позов є необґрунтованим, тобто викладені в ньому вимоги та доводи не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Також представник вказав, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат відповідача становить витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають сплаті ним на користь адвоката Грайворонського Ігора Валерійовича (згідно із умовами відповідного договору) за представництво інтересів позивача в суді першої інстанції в розмірі 8 000,00 грн. Та на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив суд, що детальний та обґрунтований опис виконання робіт/наданих послуг на підтвердження обсягу судових витрат на професійну правничу допомогу буде наданий протягом 5 днів у випадку ухвалення рішення на його користь.

05 лютого 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якій представник просив задовольнити позовні вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ», вважає відзив на позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. ОСОБА_1 уклав з АТ «ТАСКОМБАНК» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9877919-SP від 5 квітня 2021 р., підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ "ТАСКОМБАНК", яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані Відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, Позивач має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору, на погоджених умовах шляхом особистого підписання Договору. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та, які б спростовували суму заборгованості. В разі не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цими договорами, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитних договорів, підлягають виконанню. Відповідачем у відзиві на позовну заяву не заперечується належними та допустимими доказами факту укладення ним вищевказаного Кредитного договору. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даними договорами коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, Кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Укладення Кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів. Тому, Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. Відповідно до умов Договору факторингу, передача документації, а саме: платіжних доручень або іншого документального підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний Боржником, та детальних розрахунків заборгованості по Кредитному договору, по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування, в період з дня укладення кредитного договору по дату відступлення права вимоги - надаються Клієнтом за окремим запитом Фактора. Враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, Позивачем надано Виксерокопіювання (Витяг) з Реєстру боржників, що містить лише дані Відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Таким чином, Договір факторингу між Первісним кредитором та Позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси Відповідача. В законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. За умови, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Таким чином, у разі сплати Відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки Первісного Кредитора за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки Позивача та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості.

Також, представник позивача зазначив, що вартість правничої допомоги з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірним. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд та належним чином необґрунтований. Враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, розмір судових витрат є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка відзиву не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому не підлягає задоволенню.

06 лютого 2025 до суду надійшли заперечення сторони відповідача. Так, представник відповідача посилався на те, що відповідач беззаперечно не визнавав факт укладення кредитного договору, проте він не виключає, що договір кредитний міг підписати, оскільки в той час активно кредитувався для провадження своєї господарської діяльності, в тому числі за рахунок мікропозик, проте в нього відсутні документи, що разом складають кредитний договір, а надана позивачем копія Заяви-анкети № 270549 без дати щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank є копією з поганою якості, з якої неможливо встановити просто зміст цього документа, не говорячи вже про умови кредитування. Тому позивач не був обмежений у праві надати нормальної якості копію Заяви-анкети. З того, що вдалось прочитати, сама лише заява-анкета не містить всі умови кредитування, вона лише засвідчує волю на приєднання до дистанційно викладених умов кредитування, що в комплексі є кредитним договором. Паспорт споживчого кредиту та Публічна пропозиція, до яких мав приєднатися відповідач шляхом підписання Заяви-анкети № 270549, не подана позивачем в редакції, чинній на день підписання цієї заяви-анкети. Позивач не повідомляв Суду чи отримував ці документи від банку - кредитодавця, чи вживав самостійних дій на їх отримання до подання позову і які були перешкоди цьому. Не звертався до Суду за сприянням у отриманні цих доказів шляхом витребування. Одного лише факту укладення кредитного договору та складення розрахунку, який містить лише відтворення цифрового виразу суми кредитної заборгованості без формули її підрахунку та вихідних даних для цього, не достатньо для виникнення прав та обов`язків сторін за ним, оскільки кредитний договір, як різновид договору позики, не є консенсуальним, як помилково про це зазначає позивач, а є реальним правочином. Зобов`язання за таким договором виникають лише з моменту передання у власність позичальника кредитних коштів під зобов`язання з їх повернення (ст. 1046 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України). У відповідача на сьогодні відсутні дані про надходження будь-яких сум від АТ «ТАСКОМБАНК» 05.04.2021 року на власні банківські рахунки відповідача. Отримати цю інформацію та банківську виписку від банку-кредитодавця перед поданням позову позивач мав змогу в силу положень ч. 3 ст. 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Подання відомостей про видачу кредиту та рух коштів по сплаті кредиту у формі виписки та інших документів, що опосередковують виникнення та зміну у кредитних відносинах, не є порушенням умов розкриття позивачем банківської таємниці, оскільки таке розкриття здійснюється в судовому засіданні за участі позичальника та направлене на встановлення істини у спорі з самим позичальником, що є володільцем інформації, що становить банківську таємницю. Позивач не надав розрахунок ціни позову взагалі. Той документ, який позивач називає розрахунком, не містить вихідних даних, математичних дій та формули, за якими проводились такі математичні дії з обрахунку заявленої до стягнення суми кредитного боргу. Відтак неможливо зрозуміти яким чином утворилась сума боргу. Тим більше, що цей розрахунок підписаний неуповноваженою особою (у представника не має повноваження в довіреності на формування та підписання від свого імені розрахунків кредитного боргу.) Обов`язок з подання всіх доказів в обґрунтування позовних вимог покладено на позивача. Зробити це він має разом з позовом. Позивач не був обмежений у праві запросити у банка-кредитодавця згадані вище документи з перерахування кредиту та нарахування процентів завчасно, тобто до подання позову. Якщо мали місце певні ускладнення позивач мав в позові повідомити суд про це в позовній заяві, а не після отримання відзиву. Натомість позивач зазначає, що лише зараз звернувся до Банку за отриманням документів на підтвердження видачі кредиту та його детального розрахунку, що є порушення вимог процесуального закону та робить ці докази недопустимими. Крім того, позивач не надав Суду і доказів звернення до банку-кредитодавця з проханням надати ці докази, обмежившись лише узагальненим посиланням на вчинення цієї дії у відповіді на відзив. Отже, в матеріалах справи відсутні достатні та достовірні докази як перерахування кредитних коштів відповідачу (існування грошового зобов`язання), так і розміру заборгованості. Також, в матеріалах справи відсутні достатні докази укладення між банком-кредитодавцем та позивачем договору, за яким до позивача перейшло право кредитної вимоги до відповідача. Щодо прохання до Суду долучити до матеріалів справи: 1. Витяг з Реєстру Прав Вимог Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та 2. Платіжну інструкцію до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 з метою надання вичерпної інформації по справі. В пункті 6 розділу «додатки» до позовної заяви позивач підтвердив наявність у його розпорядженні Витягу з Реєстру Прав Вимог Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19- Ф від 15.05.2024. Позивач надав Суду непідписану сторонами його копію, не повідомляв Суд про причини неможливості вчасного подання цього документу в належній формі. Також на платіжній інструкції відсутня відмітка про її проведення банком. Звідси виходить, що невідомо хто саме від імені ТОВ «ЄАПБ» ініціював платіжну операцію з переказу 6 388 554,98 грн. в оплату за уступку по договору факторингу та чи проведена ця платіжна операція з переказу коштів. Проставлення штампу з написом «АТ «ТАСКОМБАНК» не робить цю копію платіжної інструкції достовірним та достатнім доказом проведення оплати фактором ТОВ «ЄАПБ» на користь клієнта АТ «ТАСКОМБАНК» за уступку права кредитної вимоги до відповідача, оскільки використання такого штампу законодавчо не врегульовано. Позивач не обґрунтував вплив на позивача об`єктивних причин (зовнішніх чинників), що завадили позивачу вчасно подати Суду докази, про долучення яких він просить Суд. Позивач не зазначив у кого знаходиться оригінал платіжної інструкції до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, а також не надав Суду доказів направлення відповідачу ОСОБА_1 копії зазначеної платіжної інструкції та підписаної сторонами копії Витягу з Реєстру Прав Вимог Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024. Тому представник відповідача заперечує проти долучення до матеріалів справи Витягу з Реєстру Прав Вимог Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 та платіжної інструкції до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024. Окрім того, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 невідомо який термін повернення кредиту, зазначений в кредитному договорі. Докази направлення досудової вимоги в матеріалах електронної судової справи відсутні. Таким чином, існування кредитної вимоги позивачем не підтверджено належними та достатніми доказами, що мали бути подані у встановленому ЦПК України порядку; не підтверджено розмір права вимоги; не підтверджено перехід права кредитної вимоги до позивача; відсутні докази направлення повідомлення про заміну кредитора з прикладенням доказів переходу прав; відсутні докази направлення відповідачу досудової вимоги; не доведено порушення прав позивача відповідачем, який не знав про існування позивача до подання позову; позивач не повідомляв суд про докази, які не може подати разом з позовом, не надав доказів звернення для їх отримання, не звертався до суду із клопотання про сприяння в їх отриманні, не клопотав перед судом про встановлення додаткової строку на їх подання, не надав суду копії завчасного до подання до суду доказів направлення відповідачу копії витягу з Реєстру Прав Вимог та платіжної інструкції. За таких обставин, на переконання відповідача, позов не є обґрунтованим та доведеним належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

10.02.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення сторони відповідача. Так, представник відповідача посилався на те, що у відзиві та запереченнях проти відзиву відповідач заперечив отримання кредиту від АТ «ТАСКОМБАНК». У наданій позивачем Заяві-анкеті № 270549 від 05.04.2021 із того, що вдалось прочитати, зазначено що ОСОБА_1 просить банк відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті та встановити ліміт кредитування (п. 1 Заяви). В розділі з резолюцією керівника АТ «ТАСКОМБАНК» (ліва нижня частина Заяви-Анкети) зазначено, що «Відкриття поточного рахунку у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжних карток дозволяю. Номер рахунку НОМЕР_2 ». Позивач надав суду документ, який він називає «Розрахунок за кредитним договором № 002/9877919-SP» від 05.04.2021 за період з 15.05.2024 по 31.10.2024, де зазначив поточний рахунок відповідача за яким нібито рахується кредитна заборгованість НОМЕР_3 , відкритий АТ «ТАСКОМБАНК». Тобто, за умовами Заяви-анкети не передбачено переказ кредитних коштів на інші поточні рахунки позичальника, як про це помилково зазначає позивач, а передбачено відкриття окремого кредитного рахунку. При цьому керівник банку-кредитодавця дозволив відкриття рахунку з іншим номером. Позивач надає «розрахунок» з наведенням боргу по зовсім іншому третьому рахунку. З таблиці та переліку рахунків вбачається, що 05.04.2021 ОСОБА_1 був відкритий лише один і той підприємницький рахунок (ознака код «2600») в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_4 . Згідно із відомостями довідки від 07.02.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рух коштів по єдиному відкритому 05.04.2021 року рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № НОМЕР_4 за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 кредитні кошти від АТ «ТАСКОМБАНК» не надходили, оборот за карткою був 1920,00 грн. і складався з власних коштів. З наведеного виходить, що є помилковим твердження позивача про відкриття та переказ кредитних коштів АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок ОСОБА_1 , оскільки останній не міг провести видаткові платіжні операції зі зняття або переказу кредитних коштів, так як кредитний рахунок не відкривався та на облік податкової не ставився. Докази, прикріплені в додатках, надаються пізніше відзиву з тих причин, що тільки 07.02.2025 відповідач зміг використати електронний цифровий підпис, що необхідний для доступу про відомості про рахунки. Довідка банку про рух коштів по єдиному відкритому 05.04.2021 рахунку сформована в день отримання доступу до електронного кабінету платника податків. Прикріплені скрін-шоти та довідка банку є підтвердженням раніше висловленого у відзиві заперечення відповідача про отримання кредитних коштів.

12.02.2025 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача. Так, представник позивача вказав, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Зокрема відповідно до Договору факторингу передбачено, що попередній кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних новому кредитору. Дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. За умови, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки Первісного Позикодавця, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. В разі сплати Відповідачем коштів на погашення заборгованості на рахунки Первісного Кредитора за будь-яким з кредитних договорів, вони були б перераховані на рахунки Позивача та зараховані на погашення відповідної кредитної заборгованості. Позивач має змогу заявити свої вимоги у формі позову, в подальшому за умови їх не визнання збоку Відповідача надати заперечення щодо позиції останнього у формі відповіді на відзив або заперечень. Подаючи позов Позивач не має змоги передбачити позицію Відповідача та його заперечення (у разі наявності) щодо позовних вимог. Позивач в ході судового процесу отримуючи від Відповідача відзив на позов надає свої заперечення та докази, які їх обґрунтовують у формі відповіді на відзив або заперечень для спростування позиції останнього. Тобто, в даному випадку позивачем в межах наданого судом строку надано відповідну заяву по суті разом із відповідними доказами, що її обґрунтовують. Крім того, наголошено, що Позивач враховуючи заперечення Відповідача, звернувся до первісних кредиторів з метою отримання додаткових доказів (детальних розрахунків та доказів перерахування коштів), які направить суду окремим клопотанням після їх отримання. Посилання Відповідача щодо неприйняття судом поданих доказів позивачем разом із відповіддю на відзив для спростування позиції Відповідача порушує основоположну засаду цивільного судочинства (принцип змагальності сторін) та відповідно права Позивача на справедливий суд, що є його складовою. В даному випадку Позивачем в межах встановленого судом строку та встановленої можливості законом надано заперечення у формі відповіді на відзив разом із доказами, які її обґрунтовують. Неприйняття судом доказів, які обґрунтовують відповідь на відзив за своєю суттю означає і не прийняття судом та врахування відповіді на відзив Позивача. Позивач скористався своїм правом та з дотриманням вимог закону щодо можливості та вимог суду щодо строковості надав відповідну відповідь на відзив разом із доказами, що її обґрунтовують, в даному випадку посилання Відповідача щодо неприйняття доказів, які долученні до відповіді на відзив не можуть братися до уваги, оскільки вони суперечать основоположним засадами цивільного судочинства та вимогами чинного законодавства.

14 лютого 2025 року до суду надійшли письмові заперечення сторони відповідача, у яких представник відповідача зазначив, що подані позивачем разом з відповіддю на відзив докази - Витяг та платіжна інструкція були в розпорядженні позивача, про що ним зазначено суду в додатках до позовної заяви, проте не були подані в належній формі (в копії, знятій з оригіналу) про що у відзиві та Запереченнях проти відповіді на відзив заперечив відповідач. Відповідь на відзив не містить обґрунтування причин неможливості подання позивачем доказів в належному порядку та в належному вигляді (в знятій з оригіналу копії). Така вимога відповідача направлена насамперед на те, щоб можна було встановити всі ознаки (обов`язкові елементи) поданих документів як доказів, з метою забезпечення їх оцінку судом на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності. Не містить він і доказів попереднього направлення долучених доказів іншим учасникам справи. Посилання позивача на використання відповідачем концепції «негативного доказу» не знаходить свого підтвердження, оскільки відповідач заперечує проти наданих позивачем доказів і на підтвердження своїх заперечень надав суду докази відсутності відкриття йому банківського рахунку АТ «ТАСКОМБАНК» та переказ туди кредитних коштів.

24.02.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення сторони позивача, аналогічні відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи без його участі, вимоги позову просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві та письмових запереченнях. Надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» з метою отримання банківських послуг та підписав Заяву-анкету № 270549 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.

ОСОБА_1 також підтвердив, що приймає (акцептує) всі умови Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank, яка розміщена разом з додатками, в т.ч. але не виключно, тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспортом споживчого кредиту на сайті Банку та посилання на примірники якої він отримав у Мобільному додатку «Sportbank», і з якою він ознайомлений, повністю згоден, зміст розуміє, положення якої зобов`язується неухильно дотримуватися. В цьому випадку датою відправлення Публічної пропозиції вважається дата, з якої у Мобільному додатку стає доступним текст Публічної пропозиції (посилання на її примірники), Проект Заяви-анкети та Публічної пропозиції був наданий йому Банком, та підписані ним Заява-анкета та Публічна пропозиція відповідають наданим проектам. Окрім цього, він беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір Ліміту Кредитування (дозволеного кредитного ліміту). Погодився з тим, що про зміну Ліміту кредитування Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у Мобільний додаток. Акцептована ним Публічна пропозиція разом з даною Заявою-анкетою складають Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (п. 3 б) Заяви-анкети).

Будь-яких інших умов кредитування (строк повернення кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості тощо) в Заяві-анкеті не зазначено.

15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору Факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача в сумі 31019,58 грн., з яких: 12984,80 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 18034,78 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - загальна заборгованість по комісії, 0,00 -пеня/штрафи.

Як зазначає у позовній заяві представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно умов Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених Договором.

Не зважаючи на це, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит у строки, передбачені Кредитним договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом із тим, на підтвердження факту укладення кредитного договору №002/9877919-SP від 05.04.2021 року позивачем надано лише Заяву-анкету № 270549 щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank.

Вказаний документ не підтверджує наявність між Банком та ОСОБА_1 кредитних відносин. Заява-анкета № 270549 від 05.04.2021 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Вказана Заява-анкета не містить даних про розмір кредитних коштів. В Заяві-анкеті та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято Банком за заявою відповідача, яка картка йому була видана, а також доказів про розмір кредитних коштів/встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», надана позивачем Заява-анкета не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений договір від 05.04.2021 року у вигляді Заяви-анкети, підписаної АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 , не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Матеріали справи не містять доказів про видачу відповідачу за цим договором платіжного інструменту (банківської картки) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки.

При цьому, докази щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні Заяви-анкети № 270549 від 05.04.2021 року, також відсутні.

Частинами 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом ст. 89 ЦПК України дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є складовою частиною їх оцінки з метою встановлення доведеності обставин справи, які відповідно до підстав, предмету позову, та змісту норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, - входять до предмету доказування.

Однак, позивач не надав до справи належних і допустимих у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинних письмових (або прирівняних до них електронних) документів (меморіальних ордерів, акцептованої платіжної інструкції, виписки з банківських рахунків кредитора тощо) про виконання первинним кредитором обов`язків за договором кредиту перерахування кредитних коштів позичальнику, що є господарською операцією, а тому має фіксуватися за змістом вказаної норми ст. 9 Закону України первинними документами. Ніяких виключень щодо обов`язку первинного кредитора в цьому питанні вказаний Закон України не містить.

Відповідно до пункту 63 «Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», затв. Постановою НБУ 04.07.2018 за №75 (далі Положення № 75), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно пункту 64 Положення №75 виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та побатькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Суд відхиляє наведені з цього приводу у відповіді на відзив заперечення про те, що вказане Положення № 75 не розповсюджується на позивача, який не є банківською установою, за їх безпідставністю. Такі вимоги поширюються на первинного кредитора, а позивач як його сингулярний правонаступник відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України зобов`язаний доводити обґрунтованість заявлених до суду позовних вимог щодо виконання первинним кредитором умов договору кредиту. Дійсність договору факторингу не звільняє нового кредитора від процесуального обов`язку доведення факту укладення договору кредиту.

Посилання позивача у відповіді на відзив на необхідність застосування судами положень статті 204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, є необґрунтованим, оскільки, процесуальним обов`язком позивача є доведення позовних вимог належними доказами.

Так, у постанові КЦС ВС від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц були висловлені правові висновки про те, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, за змістом вказаної норми ч.1 ст. 1082 ЦК України новий кредитор має довести, що заявлена ним до боржника грошова вимога підлягає виконанню, тобто є дійсною, а тому посилання на презумпцію правомірності правочину, передбачену ст. 204 ЦК України, у даному випадку є безпідставним. До аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у згаданій постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц.

При укладенні договору факторингу покупець права вимоги, діючи розумно з точки зору стороннього спостерігача має отримати від первинного кредитора належні та допустимі докази дійсності грошової вимоги, до яких належать первинні банківські документи про перерахування первинним кредитором своїх грошових коштів на рахунок позичальника. Позивач у даному випадку є сингулярним правонаступником первинного кредитора, тому має доводити дійсність висунутих проти позичальника грошових вимог. Той факт, що договір факторингу є дійсний і ніким не оспорений, не звільняє нового кредитора внаслідок свого правонаступництва прав та обов`язків первинного кредитора доводити перерахування кредитором своїх грошових коштів позичальнику. Тому на позивача покладається процесуальний обов`язок довести дійсність вимог первинного кредитора, а при доведеності цих обставин - на відповідача покладається процесуальний обов`язок їх спростувати. Іншій підхід до розподілу тягаря доказування, в межах концепції негативного доказу, - не відповідає принципу змагальності, ст. 12 ЦПК України.

Так, принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Простіше кажучи, позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції над іншою суд і виносить власне рішення.

При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18.

Верховний Суд у справі N 922/527/23 зазначав про те, що згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 18.03.2020 зі справи N 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 зі справи N 910/4055/18, від 16.04.2019 зі справи N 925/2301/14).

Тому за недоведеності надання кредиту позичальнику, відповідачу у даній справі, наявний у справі розрахунок заборгованості є безпредметним та не є достатнім доказом про наявність заборгованості, оскільки такий розрахунок є одностороннім, не узгодженим сторонами аналітичними, а не первинними бухгалтерськими документами, які є необхідними для встановлення заборгованості за договором кредиту.

Так, у постановах ВС від 05.06.2024 у справі №916/2492/21 та від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 були висловлені правові висновки такого змісту: «За загальним правилом, фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів».

За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей.

Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачем вказаного вище кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів у відповідному розмірі від АТ «ТАСКОМБАНК» саме на рахунок ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог.

За таких обставин, у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити.

Суд розподіляє понесені сторонами судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору на відповідача не покладаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 03.04.2025 року.

Суддя Г. С. Шевченко