Справа №: 398/1130/24
провадження №: 2/398/219/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" березня 2025 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Буличової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Харута Вікторія Анатоліївна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Територіальна громада міста Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення споруди (гаражу),

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Харута В.А., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Територіальна громада міста Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення споруди (гаражу).

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, як подружжю, належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу майна від 12 липня 2000 року та рішенням Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 16.03.2004 року у справі № 2-1634/04 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 12.07.2000 року та визнання права власності на зазначену квартиру. Право власності зареєстровано Олександрійським КМБТІ в реєстрі №9048/57стр.157 від 12.07.2004. Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 , власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_5 . Будинок АДРЕСА_4 знаходиться на земельній ділянці, яка не приватизована і перебуває у спільному користуванні всіх співвласників будинку. Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_4 , інвентарний номер 3530, реєстровий номер 9048/110с105 та плану земельної ділянки №4, її загальна площа у даному домоволодінні становить1066,0 кв.м., з яких під будівлями знаходиться 271,5 кв.м., під двором 794,5 кв.м. Планом земельної ділянки №4 також визначені її межі, розмір та конфігурація. У 2000 році з дозволу позивача ОСОБА_1 його рідний брат ОСОБА_7 побудував на земельній ділянці (присадибній ділянці) гараж для зайняття підприємницькою діяльністю, а саме для реалізації зернових культур. При цьому, будь-яких дозвільних документів на будівництво ОСОБА_7 не отримував, зміни до технічного паспорту домоволодіння не вносилось. Побудований гараж є самочинним будівництвом. Позивач ОСОБА_1 надав своєму брату ОСОБА_7 дозвіл на будівництво гаражу безоплатно, з умовою, що гараж побудований на певний строк. У 2014 році ОСОБА_7 помер, а його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 продовжили користуватись гаражем. Після смерті брата позивач ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибрати гараж з території двору, однак вони категорично відмовились. Необхідність знесення гаражу викликана тим, що він знаходиться в аварійному та антисанітарному стані. Відповідачі, зберігаючи в ньому зернові культури, не доглядають за ним належним чином, що призвело до появи великої кількості гризунів. На сьогодні наявність гаражу, який є самочинним будівництвом, перешкоджає позивачу приватизувати належну йому частину земельної ділянки, а також перешкоджає доступу комунальних служб до септика та водопровідних мереж на території домоволодіння, оскільки через неприязні відносини відповідачі не допускають позивача до його комунікацій. Позивач неодноразово пропонував відповідачам самостійно прибрати самочинно збудований гараж, але це не дало результатів, на пропозицію позивача відповідачі реагують агресивно, влаштовують сварки, бійки, погрожують застосуванням фізичного насильства. Вказані обставини змусили позивач звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Рух справи у суді

Позовну заяву подано до суду 06.03.2024 року.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.06.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позиція учасників справи

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові, при цьому, позивач додав, що наразі він займається волонтерством і перевезенням гуманітарної допомоги, у нього новий автомобіль, з більшими габаритами. Гараж відповідача створює йому перешкоди у користуванні своїм двором, неможливістю вільно заїхати власним автомобілем у двір.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що вона дійсно користується гаражем який, ще за життя у 2005 році був зведений її чоловіком. Вона дійсно з нього здійснює реалізацію зернових культур, і це є її єдиним джерелом доходу, тому у задоволені позову просить відмовити. Вона має намір приватизувати вказану земельну ділянку, проте у період воєнного стану не може це зробити. Співвласником або користувачем квартир у будинку АДРЕСА_4 вона не є. Дозвіл на розміщення цього гаражу в органах державної влади не отримувала.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду від нього не надходило.

Третя особа: ОСОБА_4 позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити.

Треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв та клопотань від них на адресу суду не надходило.

Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, оскільки будь-яких додаткових пояснень, доказів, які можуть бути подані в судовому засіданні відсутні.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_8 , дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області 06.08.2015 року, 22.10.1994 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_10 , про що складено актовий запис №10.

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.2000 року, укладеного в м.Олександрія на Універсальній товарній біржі «Партнер», реєстраційний номер 418, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали 3/10 частин житлового будинку АДРЕСА_5 . Відповідно до відмітки у вказаному договорі право власності на вказану частку житлового будинку за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації Кіровоградської області 12.07.2004 року за реєстраційним №9048/57стр.157.

Відповідно до копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.03.2004 року договір купівлі-продажу 3/4 часток будинку АДРЕСА_5 , який зареєстрований 12.07.2000 року на Універсальній товарній біржі «Партнер» за №418, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вирішено вважати дійсним, визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності на зазначене житло.

Згідно з копією технічного паспорта, складеного 02.07.2009 року, на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить 3/10 частин будинку (квартира АДРЕСА_6 ). Згідно плану земельної ділянки АДРЕСА_4 , її загальна площа у даному домоволодінні становить1066,0 кв.м., з яких під будівлями знаходиться 271,5 кв.м., під двором 794,5 кв.м.

Відповідно до відомостей про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є співвласниками квартири, та їх діти - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно копії інформаційного листа відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 26.09.2024 року №915/301-24, наданого на звернення ОСОБА_4 від 26.09.2024 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , роз`яснено, що відповідно до вимог п.9 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» до 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки чи право постійного користування земельною ділянкою. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно до зазначених книг право власності, користування за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 01.01.2013 року не зареєстровано.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що сторін по справі вона знає. Її, свідка, бабуся, проживала в будинку АДРЕСА_7 , а позивач з дружиною деякий час орендували у неї кімнату. Згодом позивач з дружиною придбали частину будинку АДРЕСА_4 , який розташований по сусідству з будинком, де жила бабуся. Після бабусі в будинку АДРЕСА_7 жили її, свідка, батьки та вона, а наразі там живуть її діти. Будинок АДРЕСА_4 розподілений на три квартири, позивачу та його дружині належить квартира АДРЕСА_6 . Земельна ділянка біля будинку також розподілена на трьох власників, відповідно до частки будинку. Цей будинок раніше належав залізничному підприємству, і в ньому проживали працівники цього підприємства. Потім з`явилась можливість здійснювати приватизацію квартир і у них з`явились власники. Територія будинку завжди була огороджена парканом, кожен з власників свою частку земельної ділянки окремо не огороджував. На частині земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача розташований залізний гараж. Гараж було встановлено тоді, коли поруч з будинком почала здійснюватися торгівля зерновими культурами. ОСОБА_1 спочатку на своїй земельній ділянці поставив гараж для себе, оскільки здійснює продаж зернових культур, а потім дозволив і своєму братові тимчасово встановити там залізний гараж, адже брат також займався цим. Наразі брат позивача помер. Відповідач є дружиною померлого брата позивача, вона здійснює торгівлю на Центральному ринку м.Олександрія, також торгує зерновими культурами та свій товар зберігає у цьому залізному гаражі. Співвласники будинку зараз хочуть приватизувати кожен свою частку земельної ділянки, але встановлений залізний гараж заважає цьому. Їй відомо, що позивач неодноразово пропонував ОСОБА_2 добровільно прибрати гараж, але вона відмовляється, через що між ними виникають постійно сварки. Це вона може сказати з упевненістю, оскільки в будинку, де зараз живуть її діти, встановлена камера відеонагляду, і вона сама бачила як вони сперечались, а також будучи на подвір`ї чула їх сварки. Гараж стоїть перед вікнами квартири позивача, відстань від нього до будинку близько 3 метрів. Крім того, гараж заважає позивачу заїхати автомобілем на територію двору, адже якщо він це зробить, то повність перегородить прохід до двору, тому фактично останній залишає свій автомобіль за парканом, зі сторони дороги.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За змістом ст. 158 Земельного кодексу України судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності і користуванні громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до п. п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року N 997-V ( 997-16 ) - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою; - у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників (стаття 42 ЗК);

Стаття 386 ЦК України яка встановлює засади захисту права власності, передбачає, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).

У пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу майна від 12.07.2000 року та рішенням Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 16.03.2004 року у справі № 2-1634/04 про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 12.07.2000 року та визнання права власності на зазначену квартиру. Право власності зареєстровано Олександрійським КМБТІ в реєстрі №9048/57 від 12.07.2004.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2014 року у справі № 2-1834/11 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до ОСОБА_5 про поділ земельної ділянки в натурі та визначення порядку користуванняжитловим будинком та земельною ділянкою за уточненими позовними вимогами та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , як треті особи вказані Олександрійська міська рада, Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, Відділ архітектурного будівництва Олександрійської міської ради, Відділ земельних ресурсів Олександрійської міської ради та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Кіровоградській області про виділення співвласникам ізольованих земельних ділянок та земельних ділянок у спільне користування, зобов`язати інших співвласників не чинити перешкод у користуванні її частиною житлового будинку, надвірними спорудами та земельною ділянкою для їх обслуговування та земельної ділянки під огород та передати ключі від вхідних воріт, уточнені позовні вимоги за основним позовом - задоволено частково.

Встановлено порядок користування спільною територією на земельній ділянці по АДРЕСА_4 відповідно до висновку будівельно - технічної експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз № 1712-1713від 26 квітня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог-відмовлено. В задоволенні уточнених позовних вимог за зустрічним позовом - відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року у справі № 2-1834/11 уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до ОСОБА_5 за основним позовом задоволено частково.

Встановлено порядок користуванняспільною територією на земельній ділянці по АДРЕСА_4 відповідно до висновку будівельно технічної експертизи Кіровоградського відділення Одеського науково- дослідного інституту судових експертиз №1712-1713 від 26 квітня 2013 року з урахуванням загальної площі земельної ділянки розміром 1066,0 кв. м. та з урахуванням сталого порядку користування земельною ділянкою згідно ідеальних часток співвласників в домоволодінні, при цьому у кожного із співвласників квартир АДРЕСА_3 та співвласників квартири АДРЕСА_6 забезпечені відповідно в`їзд до двору загального користування та певна земельна ділянка для ведення особистого господарства та з урахуванням доступу співвласників до господарських будівель (погріб, сарай) та до інженерних мереж (водопровід, газопровід, тощо). Враховуючи ідеальні частки, кожний співвласник має право користування частиною земельної ділянки в домоволодінні по АДРЕСА_4 визначеною площею відповідно:

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , як власники квартири АДРЕСА_8 земельної ділянки відповідно;

ОСОБА_5 , як власник квартири АДРЕСА_3 з часткою 32 /100 -1066,0 : 100 х 32 = 341,1 м.кв. земельної ділянки відповідно;

та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 як власники квартири АДРЕСА_6 з часткою 30 /100 -1066,0 : 100 х 30 = 319,8 м.кв. земельної ділянки відповідно.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 15.04.2015 року залишено без змін.

Пунктом першим частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закону України № 417-VIII) визначено, що житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири є багатоквартирним будинком. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Згідно частини другої статті 4 Закону України № 417-VIII передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є серед іншого права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п.6 ч.1 ст.1Закону України № 417-VIII).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 417-VIII управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками(ч.ч.1-3 ст. 42 Земельного Кодексу).

Суб`єктами права постійного користування можуть бути співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (п. «д» ч. 2ст. 92 Земельного Кодексу).

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; д) користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню впорядку, встановленому законом.

Як стверджує позивач і не заперечувалось відповідачем ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_4 розташована тимчасова споруда (металевий гараж), що перебувають у володінні відповідачів по справі та використовується для підприємницької діяльності (реалізація зернових культур).

Як видно із матеріалів справи (пояснень сторін, фототаблиць) металевий гараж не має фундаменту, отже, є тимчасовою спорудою.

Відповідно до частини четвертої статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено Порядком №244.

Як встановив суд, на земельній ділянці по АДРЕСА_4 відповідачами самочинно встановлено металевий гараж, який використовується до реалізація зернових культур, однак без відведення земельної ділянки для таких цілей, без згоди співвласників квартир у будинку АДРЕСА_4 та дозволу органу місцевого самоврядування.

Відповідачі не надали суду доказів правових підстав користування земельною ділянкою та розміщення на ній тимчасової споруди.

Згідно ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Представник позивача адвокат Харута В.А. у позовній заяві просить стягнути з відповідачів понесені позивачем витрат на правничу допомогу, орієнтовний (попередній) розмір яких складає 8 000 грн. Документи на підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката позивачем будуть надані в судовому засідання.

Проте документи, які б підтверджували понесені ним витрати на правничу допомогу, окрім ордеру на надання правничої (правової) допомоги, позивач до суду не подавав.

Зазначення у прохальній частині узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, правила ч.1 ст. 246, ст. 222 ЦПК України визначають, що вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення можливе за умови наявності поважних причин, що перешкоджають подати такі докази до закінчення судових дебатів.

Тобто, у разі якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неможливості подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Суд констатує, що доказів понесення судових витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів позивач не подав. Також, жодних поважних причин щодо неможливості подання доказів, що підтверджують розмір витрат на правничу допомогу, до закінчення судових дебатів, суду не навів, відтак підстави щодо покладення на відповідачів витрат на правничу допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 10,18,23,76,79,81,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Харута Вікторія Анатоліївна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Територіальна громада міста Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення споруди (гаражу), задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в загальному користуванні співвласників будинку АДРЕСА_4 , шляхом демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди металевого гаражу, та приведення присадибної земельної ділянки загального користування до попереднього стану, без сторонніх забудов.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн по 484,48 грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Представник позивача: адвокат Харута Вікторія Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000145 від 15 січня 2018 року видане Радою адвокатів Кіровоградської області на підставі рішення №7/2 від 15 січня 2018 року, робоча адреса: вул. Софіївська, буд.10, офіс 311, м. Олександрія Кіровоградської області.

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКППНОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 .

Треті особи:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ,

ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 ,

ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

Територіальна громада міста Олександрії в особі Олександрійської міської ради Кіровоградської області, , адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, проспект Соборний,59.

Суддя Я.М.Подоляк