Справа № 706/1550/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно земельну ділянку площею 0,0291 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0068.

На час смерті ОСОБА_3 він проживав один. Позивачка не зверталася в 6 місячний строк із заявою про прийняття спадщини, поскільки від імені спадкодавця був заповіт на його сина та брата позивачки ОСОБА_4 .

Знаючи про наявність заповіту, позивачка сподівалась, що спадщину оформить спадкоємець за заповітом. Однак, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не звернувшись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

У червні 2024 року староста Івангородського старостинського округу Христинівської МТГ повідомила, що право спадщини після смерті батька ОСОБА_3 сином не переоформлено, та запитала чи буде вона звертатися із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після цього, 18.07.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_3 , однак постановою приватного нотаріуса від 19.07.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 зазначає, що не зверталася до нотаріуса у шестимісячний термін, оскільки мався спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 , який мав оформити спадщину.

Позивачка також стверджує, що надалі у неї були вагомі причини, що перешкоджали займатися питанням спадщини, оскільки вона є матір`ю п`ятьох повнолітніх дітей. Двоє синів проходять службу у Збройних Силах України. Син ОСОБА_5 з 06.07.2022 приймає участь у бойових діях та 29.07.2024 отримав мінно вибухову травму і перебував на лікуванні.

Син позивачки ОСОБА_6 28.08.2024 отримав вогнепальне кульове поранення, та перебував у відповідних медичних установах.

Зазначає, що в комплексі всі ці обставини обумовили пропуск шестимісячного терміну для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та просить суд постановити рішення, яким визначити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 31 32).

Постановленою 03.02.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюка В.П. копію спадкової справи № 108 за 2023 рік, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер11.06.2023 та Інформаційну довідку із Спадкового реєстру щодо заведення спадкової справи та виданих на її підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 57 58).

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 21.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с. 77 78).

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. Пояснила, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька. До нотаріуса у встановлений шестимісячний строк вона не звернулася, оскільки знала про наявність заповіту на брата та не бажала оформляти спадщину на себе, так як брату майно було потрібнішим. Поскільки брат позивачки помер, не прийнявши спадщину, вона вирішила оформити її на себе.

Представник відповідача Христинівської міської ради Швець О.В. при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до копії виданого 12.06.2023 Христинівським відділом реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Христинівка Уманського району Черкаської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис за № 271 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина, до складу якої увійшла, у тому числі, земельна ділянка площею 0,0291 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0068 (а.с. 16, 25 27).

Померлий ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є батьком позивачки ОСОБА_7 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_8 , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 15.02.1981 (а.с. 9, 11).

Спадкодавець ОСОБА_3 також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідченням чого є копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 27.01.1969 (а.с. 10).

Складеним 20.08.2015 заповітом ОСОБА_3 все своє майно, яке буде йому належати на день смерті, заповів синові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Івангородської сільської ради Христинівського району Черкаської області та зареєстровано в реєстрі за № 11 (а.с. 12, 70 на звороті).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Христинівської міської ради № 98/09-04 від 05.07.2024 ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований на час смерті у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Окрім нього в будинку ніхто не проживав та зареєстрований не був (а.с. 72).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 17.01.2024, виданого Христинівським відділом реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 8).

Із матеріалів спадкової справи № 108/2024 убачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у законодавчо визначений шестимісячний строк ніхто із спадкоємців не звертався (а.с. 68 73).

Спадкова справа зареєстрована на підставі заяви позивачки ОСОБА_1 № 454 від 18.07.2024 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 69, 71 на звороті).

Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Бевзюка В.П. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0291 га, кадастровий номер :01:001:0068, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропущення позивачкою строку подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з неможливістю встановлення факту родинних відносин (а.с. 13, 72 73).

Із долученої позивачкою довідки Виконавчого комітету Христинівської міської ради № 382 від 28.09.2022 убачається, що ОСОБА_1 має дітей: дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , син ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 15).

ОСОБА_5 син позивачки, відповідно до довідки № 2291/1 від 10.09.2022, виданої в.о. начальника штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_6 , із 06.07.2022 по час видачі довідки проходив службу у військовій частині НОМЕР_6 (а.с. 17, 18).

29.07.2024 ОСОБА_5 отримав мінно вибухову травму, пов`язану із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою військово лікарської комісії № 7786 від 18.11.2024 (а.с. 20).

Син позивачки ОСОБА_6 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_7 та 28.08.2024 під час бойових дій отримав поранення, у зв`язку із чим перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічна лікарня № 5» Сумської міської ради із 28.08.2024 до 02.09.2024 (а.с. 21 24).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі статтею 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

При цьому, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є сталою, незмінною та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23, яку суд застосовує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Тобто після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (у зв`язку зі своєю спорідненістю зі спадкодавцем) наявність в нього права на спадкування.

У цьому аспекті потрібно також враховувати, що право на прийняття спадщини є суб`єктивним цивільним правом, зміст якого полягає в тому, що спадкоємцю надано альтернативу: прийняти спадщину або відмовитися від неї.

Право особи на відмову від прийняття спадщини може бути реалізоване, зокрема, й шляхом неподання спадкоємцем протягом встановленого ЦК України строку заяви про прийняття спадщини, а реалізація цього права передбачає виникнення чи можливість виникнення в інших осіб права на спадкування та, як наслідок, набуття ними матеріального права, втручаючись у яке, потрібно дотримуватися, зокрема, й принципу «пропорційності».

Адже безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини і упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що свідчить про неприйняття нею спадщини після смерті батька.

Заявлену вимогу про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини мотивує тим, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, сподіваючись, що майно після смерті батька буде спадкувати за заповітом її брат ОСОБА_4 .

Водночас ОСОБА_4 упродовж шести місяців після відкриття спадщини заяву до нотаріуса також не подав, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що і спонукало ОСОБА_1 звернутися до суду із даним позовом, оскільки інших спадкоємців немає.

Відсутність об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини позивачка підтвердила і в судовому засіданні, зазначивши, що на той час не бажала оформляти спадщину, так як вважала, що саме брат має спадкувати майно батька.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 усвідомлювала, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги, не вчинила активних дій, спрямованих на прийняття спадщини виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Покликання позивачки на фізичні та емоційні переживання через проходження її синами військової служби та отримання під час бойових завдань поранень, як на додаткову підставу поважності пропуску строку звернення до органів нотаріату, суд оцінює критично та відхиляє, оскільки із досліджених доказів встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса 18.07.2024, травму ОСОБА_13 отримав 29.07.2024, а ОСОБА_6 28.08.2024.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає, що позивачка не надала доказів існування об`єктивних перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини, а отже, не довела, що пропуск строку відбувся з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Христинівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2025 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП - НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Христинівська міська рада, , місце знаходження: вул. Соборна, 30, м. Христинівка, Уманський район, Черкаська область.

Суддя Альона ШКОЛЬНА