Справа № 206/1593/25
Провадження № 2/206/1300/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м.Дніпропетровська, в особі свого представника-адвоката Бляхарської Юлії Олександрівни, звернулася ОСОБА_1 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що на підставі договору купівлі продажу має нежитлове приміщення № 108 за адресою: АДРЕСА_1 , що розміщене в житловому будинку, у підвалі, загальною площею 129, 8 кв.м.У грудні 2022 року сталось затоплення зазначеного приміщення гарячою водою через прорив теплової мережі за межами будинку. Протягом тривалого часу до приміщення надходила гаряча вода, внаслідок чого у нежитловому приміщенні були зіпсовані штучна складна стеля з ДВП, стеля штучна з ПВХ панелей, бетонне перекриття (побілка), стіни з гіпсокартонових листів пофарбовані, підлога з бетонної фігурної плитки, стіни залізобетонні, штучна стеля з ПВХ панелей, штучні стіни оздоблені пофарбованими шпалерами, підлога з лінолеумом, а також спортивний інвентар, меблі, та інше, відтак внаслідок залиття через пориви теплової мережі за межами будинку, завдана шкода ОСОБА_1 , складає 346198, 00 грн. Цю шкоду та моральні збитки позивач просить суд стягнути з відповідачів на свою користь.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов таких висновків.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), яка ратифікована Україною.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Обмеження можливості звернення до суду й отримання судового захисту може свідчити про порушення основоположних прав людини.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Статею 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У позовній заяві позивачкою зазначено, що вона крім матеріальних збитків від залиття приміщення гарячою водою понесла збитки від зупинення підприємницької діяльності. Приміщення, про яке йдеться мова у позові також є нежитловим має велику площу та використовується позивачкою в підприємницькій діяльності як ФОП.

Тобто в даному випадку йдеться про завдання збитків приміщенню хоча і належному фізичній особі на праві власності, проте яке використовується в цілях підприємницької діяльності.

За змістом визначення ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, необхідно виходити з визначень, наведених ГК України, де господарську діяльність розуміють як діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки, як вбачається зі змісту поданої заяви, сторонами справи є позивач ОСОБА_1 , яка як власник приміщення з приводу якого виник спір, здійснює у цьому приміщенні господарську діяльність та є ФОП, і не може виступати в даному спорі в якості фізичної особи, та відповідачі, комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, тобто суб`єктний склад даної справи складається з юридичних осіб, тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 258, 260 ЦПК України, - суддя

ПОСТАНОВИВ :

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпропетровської міської ради, про відшкодування шкоди завданої внаслідок залиття приміщення та компенсацію моральної шкоди - відмовити.

Роз`яснити позивачці її право на звернення із даним позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Нестеренко Т.В.