ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року

м. Київ

справа № 757/4855/23-ц

провадження № 61-800св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Ситнік О. М.

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року в складі судді Матійчук Г. О. та постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року в складі колегії суддів Слюсар Т. А., Голуб С. А., Таргоній Д. О.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бойко Олег Володимирович, про розірвання спадкового договору та

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати спадковий договір, укладений між ним та ОСОБА_1 19 січня 2018 року.

Зазначав, що йому належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . 19 січня 2018 року він уклав із ОСОБА_1 спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В., зареєстрований в реєстрі № 118.

Згідно із пунктом 9 спадкового договору за згодою сторін на набувача майна покладаються такі обов`язки: забезпечувати потреби відчужувача у продуктах харчування, необхідному одязі;забезпечувати, згідно з рецептами лікарів лікувальними засобами, незалежно від їх вартості; на вимогу відчужувача виконувати господарсько-хатню роботу (приготування їжі, прибирання в квартирі, надання прально-банних послуг); відвідувати відчужувача у випадку влаштування його до лікарні; поховати відчужувача в разі його смерті.

Вказував, що ОСОБА_1 припинила виконувати покладені на неї обов`язки, із 2018 року не забезпечує його продуктами харчування та необхідним одягом, лікувальними засобами, не готує їжу, не прибирає в квартирі, припинила прати речі із березня 2022 року. Відповідачка не відвідувала його в лікарнях, в яких він проходив тривале лікування.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

09 липня 2024 року рішенням Печерського районного суду м. Києва позов задоволено.

Розірвано спадковий договір від 19 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойком О. В.

04 грудня 2024 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 липня 2024 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовано тим, що відповідачка не виконувала розпорядження відчужувача у вигляді покладених на неї зобов`язань, зазначених в спадковому договорі, а тому відповідно до положень статті 1308 Цивільного кодексу України спадковий договір підлягає розірванню. Відповідачкою доводів позивача, що викладені в позовній заяві та підтверджені в процесі судового розгляду, належними і допустимими доказами не спростовано.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду

м. Києва від 09 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 грудня 2024 року, в якій просить їх скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди обґрунтували рішення припущенням про те, що вона не виконує обов`язки за спадковим договором. Вона зобов`язувалася забезпечувати позивача належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів. Позивач не довів, що придбавав ліки за рецептом лікаря. Умовами спадкового договору не обумовлено оплачувати вартість медичних послуг, операцій за її рахунок. Позивач не довів, що вона ухилялася від забезпечення його продуктами харчування та одягом. Згідно з умовами спадкового договору вона мала виконувати господарсько-хатню роботу не регулярно, а на вимогу позивача. ОСОБА_2 не підтвердив, що наявність його вимог виконати господарсько-хатню роботу та надати прально-банні послуги. Вона відвідувала позивача в лікарні, що підтверджують свідки.

Оскаржувані судові рішення не містять фактів істотного порушення нею умов спадкового договору, завдання цим шкоди позивачеві.

Суд не врахував правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 16 лютого 2021 року в справі № 910/2861/18, в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року в справі № 199/3846/19, від 30 грудня 2020 року в справі № 607/5404/18, від 21 січня 2021 року в справі № 524/354/19, від 07 квітня 2021 року в справі № 280/1380/17, від 22 вересня 2021 року в справі № 755/6483/20, від 01 грудня 2021 року в справі № 344/9867/19, від 22 лютого 2023 року в справі № 346/3552/20, від 15 березня 2023 року в справі № 295/3792/16, від 30 квітня 2024 року в справі № 903/775/23, стосовно підтвердження факту невиконання умов спадкового договору, істотності його порушення.

Справу апеляційним судом розглянуто за відсутності її та її представника, який не був належним чином повідомлений про день та час судового засідання. У разі здійснення повідомлення учасника справи за допомогою телефонограми суд має обґрунтувати обставини термінової необхідності такого повідомлення (постанова Верховного Суду від 12 травня 2021 року в справі № 216/3765/16-ц). Неналежне виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасника справи про час та місце її розгляду є порушенням основних засад цивільного процесу, зокрема відкритості (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18). Повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17-ц, від 10 квітня 2019 року в справі № 461/10610/13-ц, постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 127/2871/16-ц, від 28 квітня 2021 року в справі № 520/7712/16-ц, від 27 квітня 2021 року в справі № 619/2314/13, від 14 квітня 2021 року в справі № 361/3865/19).

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_1 припинила виконувати покладені на неї обов`язки, із 2018 року не забезпечує його продуктами харчування та необхідним одягом, лікувальними засобами, не готує їжу, не прибирає в квартирі, припинила прати речі із березня 2022 року.Відповідачка не відвідувала його в лікарнях, в яких він проходив тривале лікування. Перед початком розгляду справи апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 належним чином та завчасно повідомлена про розгляд справи. Адвокат відповідачки не надав договір про надання правничої допомоги, також був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причини неявки відповідачки та її адвоката до суду є неповажними.

Позиція Верховного Суду

Касаційні провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Верховний Суд, оцінюючи доводи касаційної скарги, першочерговонадає оцінку доводам щодо порушення судом норм процесуального права, які згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що належний перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, становить фундаментальний принцип, та має на увазі зокрема право на «усне слухання». При цьому право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона у справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість брати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (Trudov v. Russia, № 43330/09, § 24, 27, рішення від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема щодо спадкування.

Після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (стаття 366 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина тринадцята статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 130 ЦПК України в разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Верховний Суд зазначає, що повідомлення сторін про час та місце розгляду справи суд здійснює відповідно до статті 128 ЦПК України. Якщо в матеріалах справи немає доказів про повідомлення учасника справи про час та місце розгляду справи, то він не може вважатися повідомленим належним чином.

Отже, належним доказом вручення судової повістки, надісланої засобами поштового зв`язку, є, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Згідно з частиною другою статті 130 ЦПК України розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі вказувала, що не має електронного кабінету, електронної адреси та пошти, зазначила адресу листування: АДРЕСА_2 (т. 2, а. с. 232).

10 жовтня 2024 року апеляційний суд призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 год. 40 хв. 04 грудня 2024 року з повідомленням учасників справи.

У частині дев`ятій статті 128 ЦПК України зазначено, що суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

У постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року в справі № 757/48467/21, від 08 квітня 2024 року в справі № 757/36351/17-цзроблено висновок, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Проте якщо учасник справи надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то такий учасник справи бажає (принаймні не заперечує), щоб ці засоби комунікації використовувалися судом, що покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Судову повістку апеляційний суд надіслав ОСОБА_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 3, а. с. 4).

Однак матеріали справи не містять інформації про те, що відповідачка повідомила суду свою електронну адресу та надала згоду надсилати їй судову кореспонденцію в такий спосіб.

Отже, електронна пошта в цій справі не є засобом офіційного зв`язку з відповідачкою ОСОБА_1 . На вказану нею в апеляційній скарзі адресу суд апеляційної інстанції судову кореспонденцію, зокрема повістку про виклик до суду, не надсилав.

Крім того, надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, можна вважати додатковим засобом інформування учасника справи, який посилює реалізацію гарантії учасника бути обізнаним про свою справу. Однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судової повістки в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Про судове засідання в апеляційному суді 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 не повідомлена, що є порушенням статті 6 Конвенції, тому суд апеляційної інстанції за відсутності відомостей про вручення ОСОБА_1 судової повістки мав відкласти судове засідання для належного повідомлення учасника справи про її розгляд.

04 грудня 2024 року (в день судового засідання) ОСОБА_1 уклала з адвокатом Окунєвим І. С. договір про надання правничої допомоги. Адвокат відповідачки до початку судового засідання апеляційного суду звернувся з клопотанням про відкладення судового засідання, в якому просив відкласти судове засідання на іншу дату з метою ознайомлення з матеріалами справи, просив надати доступ до матеріалів справи в Електронному суді (т. 3, а. с. 23).

Апеляційний суд відхилив заявлене клопотання та ухвалив 04 грудня 2024 року оскаржувану постанову по суті спору.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року в справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Суд апеляційної інстанції порушив право ОСОБА_1 знати про час і місце судового засідання (частина перша статті 8 ЦПК України), на доведення переконливості своїх заперечень проти позову, позбавив можливості реалізувати процесуальні права з використанням професійної правничої допомоги (адвокат відповідачки не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи та сформувати правову позицію), що є порушенням права на доступ до правосуддя та статті 6 Конвенції, а, отже, є обов`язковою підставою скасування постанови апеляційного суду із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З огляду на встановлене судом касаційної інстанції порушення апеляційним судом норм процесуального права, Верховний Суд не перевіряє обґрунтованість доводів касаційної скарги щодо вирішення судами спору по суті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив її про розгляд справи і ця обставина підтверджується матеріалами справи, це є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі судове рішення скасовується з передачею справи на новий розгляд, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Ситнік
Судді:В. М. Ігнатенко
С. О. Карпенко
І. В. Литвиненко
І. М. Фаловська