Справа № 358/488/23 Провадження № 2/358/87/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

позивачки ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивачів ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять: зобов`язати ОСОБА_5 використовувати належну їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :01:005:0147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням; зобов`язати ОСОБА_5 використовувати належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: 220681401:01:005:0148, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням; зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого права власності шляхом припинення відповідачем незаконної діяльності тракторної бригади, облаштованої ним на земельних ділянках для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :01:005:0147 та для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: :01:005:0148, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_5 , а також на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером: :01:005:0138, площею 0,3030 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень; стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень; стягнути з ОСОБА_6 на користь позивачів понесені ними судові витрати.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Позивачі постійно проживають у своїх будинках разом зі своєю сім`ями, господарюють біля них. По сусідству від позивачів по АДРЕСА_1 розташовані земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:005:0148, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0147, які належать ОСОБА_5 . На цих ділянках ОСОБА_6 без укладання договору оренди облаштував автосервіс по ремонту важкої сільськогосподарської техніки без будь-якої згоди на це сусідів та органів місцевої влади. Таким чином він використовує земельні ділянки не за їх цільовим призначенням. Крім того відповідач ОСОБА_6 не є фізичною-особою підприємцем чи іншим суб`єктом господарської діяльності, зареєстрованим у встановленому законодавством порядку, а тому виконуючи свою діяльність із залученням найманих працівників у такий спосіб він також порушує й норми податкового законодавства.

Внаслідок його протиправної діяльності пил та чадний газ від постійно працюючої техніки відповідача потрапляє на подвір`я та в будинки позивачів, чим створює для них та інших жителів значні незручності. Крім того достатньо сильно відчутно шум від роботи електричних та інших приладів, які відповідач та його працівники використовують під час роботи. Роботи проводяться вдень, пізно ввечері, іноді вночі, що є порушенням комендантської години, у зв`язку з чим позивачі викликали патрульну поліцію. Крім того відповідач та його працівники працюють в період повітряної тривоги, тим самим гучними звуками лякають сусідів та їх дітей/онуків, оскільки ті нерозуміючи характер да джерело звуків перебувають у постійному підвищеному стресі.

Позивачі та інші сусіди неодноразово зверталась до відповідача з проханням припинити роботи та усунути порушення правил добросусідства, пропонували йому перенести свою майстерню в інше місце, де відсутні житлові будинки та його діяльність не приноситиме нікому шкоди, але всі прохання залишились проігнорованими. Також сусідами подавались звернення до органів місцевого самоврядування та заяви до правоохоронних органів на незаконну діяльність відповідача та порушення ним правил добросусідства.

Після кожного звернення до відповідача чи до уповноважених органів, останній не реагує та лише збільшує рівень незручностей для позивачів шумовим забрудненням від діяльності облаштованої ним тракторної бригади.

Тому належним способом захисту порушеного права позивачів, вони вважають саме покладення зобов`язання на ОСОБА_5 як власницю земельних ділянок, на яких здійснює свою діяльність відповідач ОСОБА_6 , забезпечити використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням. Крім того необхідно зобов`язати ОСОБА_6 припинити протиправну діяльність самовільно облаштованої ним тракторної бригади по ремонту важкого сільськогосподарського та будь-якого іншого транспорту.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 11.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання (а.с. 47).

18 жовтня 2023 року ухвалою суду по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 78).

Під час судового розгляду справи позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх представник адвокат Чайка О.В. позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищевказані факти та докази, просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідачами не порушені права позивачів. При цьому вказали на те, що відповідачем ОСОБА_6 на земельній ділянці з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , зберігається сільськогосподарська техніка, яка належить ОСОБА_6 та членам його сім`ї. Періодично проводиться ремонт цієї техніки, але при цьому не порушуються права позивачів та не перевищується рівень шумового забруднення.

З`ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З наданих стороною позивачів документів та додатків вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстроване від 17.07.2008 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19522759 від 14.07.2008 .

Позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зареєстроване від 03.08.2008 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19760477 від 04.08.2008.

В судовому засіданні встановлено, що по сусідству від позивачів по АДРЕСА_1 розташована земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: :01:005:0148, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером: :01:005:0147, які належать ОСОБА_5 .

Згідно копії акту обстеження тимчасовою робочою групою земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: :01:005:0138, загальною площею 0,3030 га, за адресою: АДРЕСА_2 згідно розпорядження Богуславського міського голови від 09.11.2021 № 181, від 16 листопада 2021 року, на час обстеження на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером № :01:005:0138 площею 0,3030 га за адресою: АДРЕСА_2 , що є суміжною з земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (кадастровий номер::01:005:0147) та для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер: :01:005:0148), які належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, громадянин ОСОБА_6 без будь-яких підстав та дозвільних документів, договору оренди на згадану земельну ділянку, розробленої та затвердженої проектної документації розмістив сільськогосподарську техніку (трактор), обладнання до сільгосптехніки, резервуар (цистерну) з невідомою речовиною, каністри з паливно-мастильними матеріалами, які складовані на ґрунті, шини та інше обладнання та займається господарською діяльністю по ремонту сільськогосподарської техніки. Також на земельній ділянці, що зареєстрована в державному земельному кадастрі з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка належить ОСОБА_5 (кадастровий номер: :01:005:0148) за адресою: АДРЕСА_1 , що не межує із вказаною земельною ділянкою, побудовано будівлі та споруди для зберігання та ремонту техніки, документи на вказані будівлі також не були надані. На час роботи тимчасової робочої групи на вказаних територіях знаходилися працівники, які займалися ремонтом сільськогосподарської техніки, проводилися зварювальні роботи, ремонтні та інші роботи. На запитання до присутніх громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щодо наявності правовстановлюючих документів, дозвільної та проектно-кошторисної документації на існуючі будівлі і споруди на земельних ділянках, які їй належать за адресою: АДРЕСА_1 та про діяльність і розміщення рухомого майна на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером: :01:005:0138 площею 0,3030 га, жодних документів не було надано (а.с. 36-27).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 засвідчив, що проживає в с. Дибинці, є старостою села. Йому відомо, що вже близько трьох років між сторонами по справі існує конфлік, який вирішити поки не вдалося. Також, йому відомо, що з міської ради приїжджали до ОСОБА_6 , який в себе на подвір`ї ремонтує важку сільськогосподарську техніку, що здійснюється інтенсивно і доволі шумно, і сам особисто все бачив. Після скарг і зауважень до ОСОБА_6 , він виїжджав для врегулювання конфлікту. На запитання, чию техніку ремонтує ОСОБА_6 свою чи інших осіб, відповісти не зміг, так як неуповноважений перевіряти належність такого майна. Підтвердив наявність ємностей та резервуарів на території ОСОБА_6 . Комунальну земельну ділянку було відгороджено від дороги тимчасовою огорожею. До відповідальності за його дії ОСОБА_6 не було притягнуто. Територія ОСОБА_6 не огороджена. Комісія що виїжджала та візуально обстежувала територію земельної ділянки якою користується ОСОБА_6 . На запитання представника відповідача відповів, що ОСОБА_6 дійсно користується технікою в процесі обробки земель сільськогосподарського призначення. На запитання головуючого відповів, що йому відомо про ще, що поліція виїжджала за адресою ОСОБА_6 , через здійснення ним своєї діяльності в нічний час (після 22 години). Окрім позивачів, інші сусіди теж незадоволені діяльністю ОСОБА_6 який порушує їхній спокій.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні засвідчила, що проживає в АДРЕСА_4 . Повідомила, що проживає неподалік центру в с. Дибинці, де було комфортно і тихо, до поки ОСОБА_6 не розмістив в неї по сусідству тракторну бригаду, куди притягнув токарний станок та інше обладнання і займається ремонтом великої сільськогосподарської техніки. Його діяльність є неофіційною і заважає нормально проживати сусідам. В ОСОБА_6 працює близько п`яти людей. Сам ОСОБА_6 не проживає за цією адресою, де створив тракторну бригаду. В пізній час ОСОБА_6 теж здійснює свою діяльність з ремонту сільськогосподарської техніки, заводить великі трактори і комбайни. Шум основний створює болгарка, стукають борони, гуде техніка. На запитання представника відповідача, відповіла, що яка саме належна ОСОБА_6 техніка не знає. Домовленості про дотримання правил добросусідства були, про те що ремонтні роботи не будуть проводитися у вихідні дні, однак таких домовленостей дотримано не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду засвідчила, що проживає в АДРЕСА_5 . Неподалік неї на земельних ділянках ОСОБА_5 її зять ОСОБА_6 влаштовав тракторну бригаду, де дуже шумно з найманими працівниками ремонтують трактори, комбайни і іншу сільськогосподарську техніку, особливо у вечірній час. Сама ОСОБА_5 є жінкою похилого віку. Чия техніка та автомобілі, що стоять на території ОСОБА_6 відповісти не може. У період весна, літо та осінь діяльність ОСОБА_6 здійснюється інтенсивно. Напруга в світлі стрибає під час роботи токарного станка та іншої техніки. Свідок була присутньою під час проведення домовленостей про дотримання ОСОБА_6 правил добросусідства, який вів себе зухвало і сміявся на зустріч сусідам не йшов.

Також, відеозаписами подій від 11.06.2022, 16.10.2021, 13.11.2021, 08.06.2022, 21.03.2023, 23.03.2023, 24.03.2023, 25.03.2023, 05.04.2023 підтверджується факт наявності шумового забруднення, яке було зафіксоване позивачкою ОСОБА_1 та з її слів цей значний шум створювався на земельних ділянках, які належать ОСОБА_5 .

Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне за змістом положення закріплене у частині першій статті 16 ЦК України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Аналіз вищенаведених норм процесуального законодавства свідчить, що передумовою ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог є наявність протиправних дій або бездіяльності з боку відповідача по відношенню до позивача, яка свідчить про порушення, невизнання або оспорення законних прав, свобод та інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом (ст. 43 ЗК України).

Згідно зі ст. 90, 91 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь - яких перешкод та порушень його прав на землю та відшкодування завданих збитків, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, щоб не створювати незручності сусідам.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Як передбачено ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 104 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння як найменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 ЗК України).

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельній ділянці здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено, що суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (Постанова КЦС ВС від 06.06.2019 № 468/1375/15-ц (61-12143св18).

За змістом статей 13, 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (статті 79, 79-1 ЗК України).

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян.

По обставинам даної справи судом встановлено, що підставою позову визначена неправомірність дій відповідачів, яка полягає у протиправному, на думку позивачів, використанні земельних ділянок не за цільовим призначенням.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Таким чином, законодавчо визначено коло осіб, які є сторонами у правовідносинах добросусідства - це власники земельних ділянок або землекористувачі.

Стороною позивачів суду не надано належних та допустимих доказів про те, що саме відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 якимось чином порушують права позивачів як власників належних їм земельних ділянок, а саме перевищують рівень шумового забруднення, задимлення, створюють неприємні запахи, чи порушують екологічні вимоги.

Щодо посилань позивачів на акт обстеження земельних ділянок робочою групою міськвиконкому, то аналізуючи вказані документи суд зазначає, що такі не фіксують нецільове використання вказаних земельних ділянок, натомість робочою групою лише було вирішено доручити відділу ДАБК та благоустрою виконавчого комітету Богуславської міської ради провести позапланову перевірку дотримання чинного містобудівного законодавства громадянкою ОСОБА_5 , щодо забудови земельних ділянок на АДРЕСА_1 з кадастровими номерами: :01:005:0147, 220681401:01:005:0148. Також, вирішено доручити відділу земельних відносин виконавчого комітету Богуславської міської ради звернутися до ГУ Держгеокадастру у Київській області з проханням провести перевірку законності використання вказаних земельних ділянок відповідно до цільового призначення.

Результати вказаних перевірок суду не надано, а отже не підтверджено використання вказаних земельних ділянок не за цільовим призначення.

Суд також вважає за необхідне звернути окрему увагу на спосіб захисту, який обрано позивачем.

В позовній заяві взагалі не конкретизовано, який саме вид підприємницької діяльності позивач просить заборонити здійснювати відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а вказується на усунення перешкод зі сторони відповідача ОСОБА_6 шляхом припинення діяльності тракторної бригади.

Покладення на особу заборони здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність за місцем свого мешкання (навіть ту, яка не пов`язана із промисловим виробництвом) буде непропорційним втручанням в право такої особи на здійснення підприємницької діяльності.

Щодо звернень позивачів до органів поліції з приводу, за твердженням позивачів незаконних дій відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то, за наслідками розгляду їх заяв, така незаконність не встановлена, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 22).

Також позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створюють шум, запилення, задимлення, які перевищують рівень шуму, інших негативних факторів, встановлених санітарними нормами. Матеріали справи не містять будь-яких висновків відповідних фахівців з цього питання.

Щодо постійного руху автотранспорту, суд додатково зазначає, що загально відомою обставиною є те, що по АДРЕСА_1 , на якій розташовані будинки позивача та відповідачки, знаходиться дорога загального користування, яка призначена для руху транспортних засобів. Тобто твердження позивачів що саме транспорт відповідачів створює негативні фактори є сумнівними.

Щодо вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, то загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування завдання їй моральної шкоди посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у її чоловіка ОСОБА_10 погіршився стан здоров`я, а також, що це погіршення перебуває в прямому причинному зв`язку з поведінкою відповідачів. Але доказів наявності такого причинного зв`язку суду не надано. Долучена до матеріалів справи копія виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого 8056/21 ОСОБА_10 та висновок МРТ від 17.11.2017, цього не підтверджує (а.с. 35, 36-37).

Матеріали справи не містять відповідного висновку судової медичної експертизи, яка б стверджувала наявність причинного зв`язку між діями відповідачів, у разі доведення їх протиправності, та погіршенням стану здоров`я чоловіка позивачки.

Статтею 104 Земельного кодексу України, яка регламентує попередження шкідливого впливу на сусідню земельну ділянку, визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Крім того, згідно з вимогами статті 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 №2573-ІХ, суб`єкти господарювання та громадяни під час здійснення своєї діяльності зобов`язані вживати необхідних заходів для запобігання та усунення причин забруднення атмосферного повітря, фізичного впливу на атмосферу в населених пунктах, місцях масового відпочинку населення, рекреаційних зонах, а також повітря у житлових та виробничих приміщеннях, у закладах освіти, закладах охорони здоров`я, інших місцях тривалого чи тимчасового перебування людей.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 №2573-ІХ:

1. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання та громадяни під час здійснення будь-яких видів діяльності з метою запобігання утворенню шуму і зменшення його шкідливого впливу на здоров`я людини зобов`язані:

1) здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи із запобігання утворенню та зниження шуму до рівнів, визначених державними медико-санітарними нормативами та правилами;

2) забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, під час проведення концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів дотримання рівнів звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площах, а також рівнів шуму у прилеглих до них житлових і нежитлових будівлях не вище визначених державними медико-санітарними нормативами та правилами;

3) вживати заходів для недопущення перевищення рівнів шуму, а також шкідливого впливу інших фізичних факторів, зокрема під час руху автомобільного транспорту в населених пунктах;

4) вживати заходів для недопущення упродовж доби перевищення рівнів шуму, встановлених державними медико-санітарними нормативами, у таких приміщеннях і на таких територіях (захищених об`єктах):

у приміщеннях житлових будинків і на прибудинковій території;

у приміщеннях закладів охорони здоров`я, санаторно-курортних закладів, закладів соціального захисту населення, надавачів соціальних послуг, закладів освіти, культури;

у приміщеннях готелів і гуртожитків;

у приміщеннях закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, розташованих у межах населених пунктів;

у приміщеннях інших будівель і споруд, в яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

на територіях парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

2. Шум на захищених об`єктах під час здійснення будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівні, встановлені державними медико-санітарними нормативами для відповідного часу доби.

3. На захищених об`єктах із 22 години до 8 години забороняються гучний спів і гучні вигуки, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

4. Проведення на захищених об`єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з 21 години до 8 години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, в яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов`язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок таких робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати державних медико-санітарних нормативів протягом усіх періодів доби.

5. Передбачені частинами другою, третьою і четвертою цієї статті вимоги щодо додержання тиші та обмеження певних видів діяльності, що супроводжуються шумом, не поширюються на випадки:

1) здійснення в закритих приміщеннях будь-яких видів діяльності, що супроводжуються шумом, за умов, що виключають проникнення шуму за межі таких приміщень;

2) запобігання виникненню та/або ліквідації наслідків аварій, стихійного лиха, інших надзвичайних ситуацій;

3) надання невідкладної допомоги, запобігання або припинення правопорушень;

4) запобігання крадіжкам, пожежам, а також виконання завдань цивільної оборони;

5) проведення зборів, мітингів, демонстрацій, походів, інших масових заходів, про які завчасно сповіщено органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування;

6) роботи обладнання і механізмів, що забезпечують життєдіяльність житлових і нежитлових громадських будівель, за умови вжиття вичерпних заходів для максимального обмеження проникнення шуму до прилеглих приміщень, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

7) відзначення встановлених законом святкових і неробочих днів, дня міста, інших свят відповідно до рішення місцевої ради, проведення спортивних змагань.

7. Органи місцевого самоврядування затверджують правила додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, якими з урахуванням особливостей окремих територій (зокрема курортних, лікувально-оздоровчих, рекреаційних, заповідних) встановлюють заборони та обмеження щодо певних видів діяльності, що супроводжуються утворенням шуму, а також визначають порядок проведення заходів з використанням вибухових речовин та/або піротехнічних виробів.

8. Органи державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог санітарного законодавства у відповідній сфері здійснюють контроль за додержанням суб`єктами господарювання, а також громадянами правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях, порядку та правил, передбачених законодавством, щодо виробництва, зберігання, перевезення, торгівлі та використання піротехнічних виробів, інших нормативно-правових актів у сфері захисту населення від шкідливого впливу шуму.

Таким чином, з урахуванням вимог Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 №2573-ІХ, позивачі могли обрати належний та ефективний спосіб захисту свого права.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною першою статті четвертої ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, враховуючи норми ч. 3 ст. 13, ст. 49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Отже порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі права та інтереси мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідком.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Статтею б Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Інтереси окремого власника належного йому майна можуть не збігатися з інтересами інших власників. Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суд має враховувати баланс інтересів усіх власників спірних земельних ділянок.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін станом на дату ухвалення рішення до суду не надходило.

Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити, саме з підстав обрання позивачами неефективного способу захисту.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 79, 80, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 90, 91, 103, 104, 152, 158 ЗК України, ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» від 06.09.2022 №2573-ІХ, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову про покладення зобов`язання на ОСОБА_5 використовувати належну їй земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0147, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням та про покладення зобов`язання на ОСОБА_5 використовувати належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 220681401:01:005:0148, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за її цільовим призначенням.

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову про покладення зобов`язання на ОСОБА_6 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого права власності шляхом припинення відповідачем незаконної діяльності тракторної бригади, облаштованої ним на земельних ділянках для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:005:0147 та для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:005:0148, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_5 , а також на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :01:005:0138 площею 0,3030 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні позову про стягнення із ОСОБА_6 на їх користь моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 березня 2025 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов