Справа № 635/6748/23
Провадження по справі № 2/635/1537/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Березовської І.В.,
секретар судового засідання - Панас О.С.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,
представники позивача - Пекарчук Альона Володимирівна, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_3 , яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за договором про надання кредиту №463868-КС-001 від 16 квітня 2023 року у розмірі 6341,34 гривень, з яких 3000,00 гривень - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 2891,34 гривень - суми прострочених платежів по процентах, 450,00 гривень - суми прострочених платежів за комісією, а також понесені судові витрати у розмірі 2147,20 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 квітня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» було направлено відповідачу ОСОБА_3 пропозицію (оферту) укласти договір № 463868-КС-001 про надання кредиту. 16 квітня 2023 року ОСОБА_3 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 463868-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_3 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7307, на номер телефону НОМЕР_1 (який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), та який відповідачем було введено/відправлено. З урахуванням викладеного 16 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_3 було укладено договір № 463868-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 3000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Сторонами відповідно до умов Договору кредиту погоджено, що Кредит надається строком на 8 тижнів, де першим днем є дата списання коштів з рахунку Кредитодавця. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,19883334 процентів за кожен день користування кредитом. В п. 3 Договору кредиту сторонами погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів. Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 .
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_3 свої зобов`язання за кредитним договором №463868-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконував, станом на 27 липня 2023 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 6341,34 гривень, з яких: 3000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 2891,34 гривень - сума прострочених платежів по процентах; 450,00 гривень - сума прострочених платежів за комісією.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Цюпа О.В., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача - ухвалити рішення в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що 16 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_3 укладено договір № 463868-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_3 , використовуючи номер телефону, ідентифікувався в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) та зайшов в особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця. З особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) надав усю необхідну інформацію для формування позивачем належної пропозиції клієнту.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 16 квітня 2023 року направило ОСОБА_3 пропозицію (оферту) укласти Договір №463868-КС-001 про надання кредиту.
16 квітня 2023 року ОСОБА_3 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №463868-КС-001 про надання кредиту на умовах, що були визначені офертою позивача.
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_3 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA - 7307 на номер телефону НОМЕР_1 (який був зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено.
Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору (п. 3.2 договору).
У п. 3 договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (яку позичальник вказав при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_3 належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, станом на 27 липня 2023 року за ним утворилась заборгованість за Договором №463868-КС-001 про надання кредиту в розмірі 6341,34 гривень, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 3000,00 гривень; суми прострочених платежів по процентах 2891,34 гривень; суми прострочених платежів за комісією 450,00 гривень.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України)
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою статті 11 вищезазначеного закону.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 вищезазначеного закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 вищезазначеного закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України.
За змістом статті 12 вищезазначеного закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зі змісту Договору №463868-КС-001 про надання кредиту від 16 квітня 2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_3 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного національного законодавства.
Оскільки кредитний договір, укладений на сайті позикодавця, ОСОБА_3 підписав одноразовим ідентифікатором UA-7307, то можна стверджувати, що договір був укладений належним чином у встановленому чинним національним законодавством порядку. Без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором та здійснення входу до особистого кабінету відповідачем на веб-сайті позивача, такий договір не був би належним чином укладений.
Договір містять ІПН, адресу проживання, серію та номер паспорта ОСОБА_3 .
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за своїми правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Довідками про видачу коштів, наявними в матеріалах справи, підтверджується належне виконання позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» своїх зобов`язань за кредитним договором №463868-КС-001 шляхом здійснення перерахування на банківську картку відповідача ОСОБА_3 № НОМЕР_2 грошових коштів в загальному розмірі 3000,00 гривень.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення між сторонами договору №463868-КС-001 про надання кредиту від 16 квітня 2023 року, та також факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів на загальну суму 3000,00 гривень.
Відповідач заперечень щодо вказаних обставин не надав.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За умовами укладеного між сторонами кредитного договору №463868-КС-001 встановлений строк користування кредитними коштами 8 тижнів; фіксована процентна ставка в день - 2,0%, термін дії договору - до 11 червня 2023 року. Тобто умовами договору сторонами погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами, який становить період з 16 квітня 2023 року по 11 червня 2023 року (стаття 1048 ЦК України).
Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 3000,00 гривень, а також суми прострочених платежів по процентах у розмірі 2891,34 гривень за період дії кредитного договору.
Суд дійшов висновку про те, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим позивач набув право вимагати повернення суми кредиту та сплати процентів. Розрахунок заборгованості перевірено судом на відповідність умовам договору та вимогам закону і порушень не встановлено.
Іншого розрахунку заборгованості ОСОБА_3 не надав, розмір заборгованості жодним чином не спростував.
Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно платіжної інструкції №2627 від 28 липня 2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 463868-КС-001 про надання кредиту від 16 квітня 2023 у розмірі 6341 (шість тисяч триста сорок одну) гривню 34 (тридцять чотири) копійки, з яких: 3000 (три тисячі) гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2891 (дві тисячі вісімсот дев`яносто одну) гривню 34 (тридцять чотири) копійки - заборгованість за процентами; 450 (чотириста п`ятдесят) гривень - заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Суддя І.В. Березовська