ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м. Чернівці Справа № 723/4430/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Бугай В.М.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 січня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Яківчика І.В., дата виготовлення повного тексту рішення не відома,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та відповідачем було укладено кредитний договір №0-6 від 07.02.2021 року, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання такого електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія Фінанс Інновація», викладені для загального доступну в Провадження №22-ц/822/280/25

мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about.us або https://monetka. com.ua/uk/about_ us.

На головній сторінці сайту про компанію https://monetka.ua/ клієнт має право ознайомитись з Правилами надання кредитів, примірником кредитного Договору та іншими документами, які знаходяться у нижній частині екрану.

Перш ніж оформити позику клієнт обирає на калькуляторі суму та термін кредиту, правій частині показується інформація щодо обраної суми кредиту та сума, що підлягає поверненню відповідно до обраних параметрів (загальна вартість кредиту), натиснувши кнопку «Отримати кредит» клієнт переходить до етапів заповнення Анкети на надання позики. Клієнту сервісом буде запропоновано власноруч пройти реєстрацію всіх полів Анкети: «Заповнення Анкети».

Після ознайомлення з примірником Договору клієнт має поставити позначку у полі «Я підтверджую умови договору. Я згоден з отриманням кредитного звіту з кредитних бюро, а також наданням інформації про мене в кредитні бюро», після чого йому буде запропоновано два варіанти рішення: 1-й варіант: Погодитись з умовами надання кредиту - натиснувши кнопку «Так»; 2-й варіант: Відмовитись від умов надання кредиту - натиснувши кнопку «Ні».

Якщо клієнт обрав перший варіант, то далі йому буде запропоновано ввести код підтвердження згоди з умовами кредитного договору (у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який спрямовується системою на телефон клієнта у вигляді СМС- повідомлення.

Після підписання Договору у позичальника виникає можливість для завантаження Договору з особистого кабінету, тому позичальник має змогу в будь-який час ознайомитися з умовами Договору. Зазначив, що сума кредиту по укладеному Кредитному договору перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Сума блокування грошових коштів на платіжній карті №516875ХХХХХХ7906 відома тільки відповідачу, оскільки на номер телефону, який він вказав, а саме НОМЕР_2 направляється смс-повідомлення з сумою блокування та розмір суми блокування. Зазначення суми блокування на платіжній карті підтверджує, що саме відповідач підтверджує верифікацію платіжної карти. Вказаний номер телефону відповідача співпадає з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення Кредитного договору.

Одноразовий ідентифікатор 452049 направлявся відповідачу 07.02.2021 року о 21:24:54 год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався при реєстрації. Повідомлення на вказаний номер телефону відповідача було надіслане та доставлене за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 07.02.2021 року о 21:24:54 год. Зазначало, що електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачу в рамках договірної співпраці Первісного кредитора з ТОВ «ДЕВЕЛОПМЕНТ ІННОВЕЙШЕНС» (Договір на використання програмного забезпечення), яка є замовником послуг масової розсипки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон» (веб-сайт https://mobizon.ua).

Кредитний договір був підписаний 07.02.2021 року о 21:25:00 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 452049 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 03.03.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується чеком.

17.06.2021 року між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» (Кредитор) та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено Договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №0-6 від 07.02.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО».

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №0-6 від 07.02.2021 року станом на 02.10.2023 року становить 22 600 грн, яка складається з: 4000 грн - заборгованість за кредитом; 1800 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користуванню кредитом за період з 07.02.2021 року по 09.03.2021 року (включно); 16 800 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користуванні кредитом за період з 03.03.2021 року по 31.07.2021 року включно (відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України).

На підставі наведеного просило позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 22 600 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн й витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 січня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Ріальто» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 600 грн, судові витрати у розмірі 7684 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ріальто» відмовити.

Стверджує, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти та, в подальшому, порушив обов`язок із їх повернення, як не доведено, що вказаний договір підписано ОСОБА_1 .

Звертає увагу суду на те, що строк дії договору від 07.02.2021 року сторонами визначений 30 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати вказаний договір. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо пролонгації договору, а тому такий закінчив свою дію 09.03.2021 року, й нарахування процентів у розмірі 16800 грн є незаконним та необґрунтованим.

Також апелянт заперечує щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, оскільки договір щодо надання юридичних послуг укладено з ФОП ОСОБА_3 , а не адвокатом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах позивача, просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 22 600 грн.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив із їх доведеності та умов кредитного договору, вказав, що відповідач не спростував наведених в позові обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, порушення зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим також задовольнив частково вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 5000 грн на правничу допомогу та 2684 грн судового збору.

Суд апеляційної інстанції перевіряючи доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

07.02.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0-6, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

В п.1.1. також вказано, що кредит надається не на споживчі цілі.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Згідно п.1.2 Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом 1,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 547,50%) користування кредитом у межах строку.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит, не може становити менше 3 календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

У відповідності до п.2.3.4. Договору позичальник має право здійснити оформлення продовження строку надання кредиту та строку дії договору, скориставшись одним з варіантів процедури продовження строку надання кредиту та дії договору, визначених у правилах.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

Крім іншого, п.3.3. Договору передбачає, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п.1.3. Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує ТОВ плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений в пункті 1.3. цього Договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховується відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (а.с.12-13).

На підтвердженняукладення кредитного договору №0-6 від 07.02.2021 року позивачем надано послідовність укладення зазначеного договору, із якої вбачається, що 07.02.2021 року о 21:19:39 створено заяву на кредит, здійснено автоматичні перевірки по заяві, перевірено позичальника за даними БКІ, скориговано оцінку позичальника; о 21:24:54 надіслано електронний підпис з одноразовим ідентифікатором; о 21:25:00 підтверджено договір, що також відповідає змісту витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи (анкета-заява на кредит №744028) (а.с.17/зворот).

З довідки №64705 від 10.07.2023 року ТОВ «Девелопмент Інновейшенс» вбачається, що для підтвердження згоди з умовами договору ОСОБА_1 було надіслано одноразовий код 452049 на номер (а.с.18).

На підтвердження виконання своїх зобов`язань позивачем надано суду чек, з якого вбачається, що 07.02.2021 року о 21:25 ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувала кошти за договором надання фінансового кредиту №0-6 у розмірі 4 000 грн на умовах фінансового кредиту (а.с.14).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 02.10.2023 року загальна сума заборгованості складає 22600 грн: 4000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 800 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам; 18600 грн заборгованість по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами, згідно п.3.3. Договору (а.с.15).

Відповідно до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» відступило ТОВ «ФК «Ріальто» право вимоги до позичальників, зокрема до відповідача (а.с.29-34).

Згідно витягу з акту прийняття-передачі прав №1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року вбачається відступлення вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.35).

З листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-240327/27259 від 29.03.2024 року вбачається, що на ОСОБА_1 емітовано картку НОМЕР_3 , номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій . Номер телефону НОМЕР_4 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 , крім того з виписки по рахунку відповідача за платіжною карткою НОМЕР_3 вбачається, що 07.02.2021 року зараховано 4000 грн (а.с.98-99).

З довідки №20/2 від 18.04.2024 року ВЧ НОМЕР_5 вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі (а.с.119).

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про електронну комерцію».

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

У ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Так, на підтвердження укладення договору №0-6 від 07.02.2021 року позивачем надано хронологію дій щодо укладення даного договору, починаючи із заповнення заяви до перерахунку коштів на рахунок позичальника (а.с.16).

Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на викладене вище, враховуючи факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 452049, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладення договору №0-6 від 07.02.2021 узгоджується із ст.ст.6, 627 ЦК України та ст.ст.11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Також із вищевикладеного слідує, що ОСОБА_1 із запропонованими умовами ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» ознайомився та погодився з ними, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису.

За викладеного вбачається, що стороною позивача надано належні та допустимі докази, що підтверджують укладення 07.02.2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «МОNЕТКА») та відповідачем кредитного договору №0-6, його підписання та виконання кредитодавцем свого обов`язку із перерахування коштів, що, в свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги з вказаного приводу, оскільки такі є неспроможними.

Незгода з нарахованими відсотками спростовується наступним.

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідний правовий висновок зроблено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі №916/190/18 та постановою Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Пунктом 3.3. Договору №0-6 від 07.02.2021 року сторони домовилися, що процентна ставка визначена в цьому пункті Договору, нараховуються відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином, відповідачу правомірно встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України та нараховано додаткові відсотки за п.3.3. договору, а доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать Договору та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Крім того, відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань за умовами договору не надав.

Уклавши вказаний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору.

Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Слід також зауважити, що ні відповідач, ні його представник не висловлювали незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості, як щодо тіла кредиту, такі і з приводу нарахованих проценнтів, а також до суду не подано контррозрахунку, як і не міститься доводів з приводу застосування до спірних правовідносин ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням перебування відповідача на військовій службі.

Отже, судова колегія погоджується із наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає його таким, що відповідає волевиявленню сторін та нормам чинного матеріального законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині професійної правничої допомоги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В силу пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.

Так, зміст апеляційної скарги не містить доводів щодо неспівмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, а тільки довід з приводу того, що договір про надання юридичної допомоги укладено з ФОП ОСОБА_4 , а тому такі витрати не можуть бути включені до складу витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Ральто» та ФОП Руденко К.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року) укладено договір №02/06/2022 про надання юридичних послуг (а.с.37-39).

Крім того, в матеріалах справи містяться наступні письмові докази: довіреність від 15.03.2023 року (а.с.40), акт приймання - передачі наданих послуг від 30 червня 2023 року №131 до договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року №02/06/2022 (а.с.41), платіжна інструкція від 03.07.2023 року №616 про сплату ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» Руденку К.В. 10500 грн за надання юридичних послуг по договору від 02 червня 2022 року №02/06/2022 згідно акту від 30.06.2023 року №131 (а.с.42), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.39).

Так, в пункті 1.1. договору про надання юридичних послуг визначено, що в рамках цього договору виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, зобов`язався надати замовнику юридичні послуги із визначеним переліком (а.с.37).

Наведене вище вказує, що ОСОБА_4 у цій справі діяв як адвокат та надав замовнику відповідні юридичні послуги, що спростовує доводи апеляційної скарги сторони відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги у цій частині без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк