Ухвала

01 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 740/1408/24

провадження № 61-2705ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 2/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що складаються із вітальні 2-1 площею 11,4 кв. м та житлової кімнати 2-2 площею 13,6 кв. м в порядку спадкування за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 20 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовив.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 28 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року змінив, виклав мотивувальну частину у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишив без змін.

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, а саме - заявнику необхідно було надати уточнену редакцію касаційної скарги, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надати суду інформацію про ціну позову, а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши такий розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову, майнова оцінка нерухомого майна, дані загальнодоступних джерел стосовно вартості спірного нерухомого майна станом на дату подання позову до суду), та сплатити його в розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірної частини нерухомого майна, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В уточненій касаційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що під час звернення з позовом до суду першої інстанції ним було визначено ціну позову в сумі 50 000,00 грн на підставі звіту про оцінку майна, а тому сума судового збору ним була сплачена за подання позову в розмірі 1 211,20 грн, а за подання касаційної скарги в розмірі 2 422,40 грн. До уточненої касаційної скарги ОСОБА_1 додав копію позовної заяви, в якій ціну позову зазначено 50 000,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 50 000,00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд зауважує, що зазначення підстав касаційного оскарження є лише вимогою до форми та змісту касаційної скарги відповідно до цивільного процесуального закону, проте не є безумовною підставою для відкриття провадження у справі на рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 листопада 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов