Справа №731/718/24
Провадження №2/731/32/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла зазначена позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, без обмеження максимального розміру. Позивач зазначає, що з часу видачі судового наказу в нього змінився матеріальний та сімейний стан. Зокрема, він є військовослужбовцем і щомісячно отримує підвищену заробітну плату, а тому відповідач отримує без обмежень від 20 000,00 грн до 40 000,00 грн щомісячно. Вважає, що такий розмір аліментів є завищеним та істотно перевищує потреби дитини. На теперішній час він уклав новий шлюб із жінкою, яка має двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, а тому повинен забезпечувати свою нову сім`ю, а також спільного з відповідачкою сина ОСОБА_5 , але аж ніяк не відповідача ОСОБА_2 .

На цій підставі позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з 1/4 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 07 січня 2025 року.

27 грудня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 27-33). Свої заперечення щодо позовних вимог обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 не довів належними та допустимим доказами погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, а також того факту, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, визначеному наказом суду. Навпаки, у позивача покращився матеріальний стан, у нього збільшилася заробітна плата, він придбав собі нове житло. Крім того, вона відшкодувала позивачу вартість половини квартири, придбаної у шлюбі, в сумі 140 000,00 грн. При цьому умови проживання сина ОСОБА_5 , навпаки, потребують покращення. Наголошує на тому, що вона працює та отримує заробітну плату, а тому твердження позивача про те, що своїми аліментами він утримує не лише дитину, а і її, не відповідає дійсності. Позивач ОСОБА_1 надав лише копії свідоцтв про народження дітей другої дружини. Просить суд врахувати, що позивач не є батьком дітей своєї нової дружини, а тому обов`язок з утримання цих дітей покладено на саму дружину та біологічних батьків дітей. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що діти дружини мешкають з ним та він витрачає свої кошти на їх утримання. Зокрема, їй відомо, що молодша дитина нової дружини позивача проживає зі своїм біологічним батьком. Позивач ОСОБА_1 майже не бере участі у вихованні сина, а тому обов`язки з виховання, забезпечення морального та фізичного благополуччя дитини, покладено на неї. Через брак уваги з боку батька дитина проходила консультації психолога. Дитина потребує витрат на харчування, освіту, медичне лікування, спортивні заняття, розваги та розвиток. Захар має захворювання очей та проблеми із зором, що потребує регулярних обстежень та лікування. Загальні витрати на дитину становлять від 8 000,00 грн до 15 000,00 грн на місяць. Додаткових витрат на дитину позивач не сплачує. Усі витрати, що перевищують розмір отриманих аліментів, вона покриває самостійно. Зараз вони із сином мешкають у квартирі разом з ще чотирма особами. Для того, щоб вони із ОСОБА_5 могли переїхати в окрему квартиру, там проводиться капітальний ремонт, на який витрачається значна частина аліментів. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

30 грудня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив (а.с. 73-76), у якому зазначив, що, будучи військовослужбовцем, спілкується із сином ОСОБА_5 лише тоді, коли є така можливість. Відповідач, в свою чергу, має пояснювати це дитині. Просить суд звернути увагу на те, що відповідач користується автомобілем, хоча цей автомобіль належить на праві приватної власності йому, а не відповідачу. Наполягає на зменшенні розміру аліментів на утримання дитини, стверджуючи, що зараз з нього відраховують аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 25 000,00 - 30 000,00 грн щомісячно. Звертає увагу суду на те, що батьки повинні брати рівну участь в утриманні дитини. Заперечує проти суми витрат на правничу допомогу.

06 січня 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с. 79-84). Вказує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що його теперішня дружина взагалі працює. Їй відомо, що та звільнилася з роботи і на теперішній час перебуває разом зі своїми дітьми на повному утриманні позивача, що суперечить твердженню позивача про рівність батьків в забезпеченні виконання обов`язку по утриманню дітей. Оскільки позивач придбав собі новий автомобіль, а той, який залишився у неї, відремонтований за її кошти, вона вважає, що справедливо було б залишити авто у неї, враховуючи інтереси та потреби їхнього сина. Крім того, автомобіль є спільною власністю подружжя, а не власністю позивача.

Підготовче засідання, призначене на 07 січня 2025 року, відкладалося до 03 лютого 2025 року за клопотанням відповідача.

23 січня 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на заперечення відповідача (а.с. 118-120), де вказано, що відповідач ОСОБА_2 багато років працює у фізичної особи-підприємця і, крім офіційної заробітної плати, отримує винагороду за реалізацію продукції, розмір якої приблизно такий же як і розмір заробітної плати, проте така винагорода не оподатковується. Зазначає, що подав заяву до відповідних органів, у якій повідомив про те, що відповідач отримує певний розмір оплати праці, який не оподатковується (в конверті). Вказує, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 3 196,00 грн.

Ухвалою від 03 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 березня 2025 року.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено до 19 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року роз`яснено позивачу право на відвід судді (а.с. 167).

31 березня 2025 року від позивача надійшла заява про відсутність відводів (а.с. 177-178).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позов, надав аналогічні пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, надавши аналогічні відзиву пояснення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 від шлюбу народилася спільна дитина - син ОСОБА_4 (а.с. 11, 36).

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2024 року у справі № 731/6/24 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 37).

Відповідно до судового наказу Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2024 року у справі № 731/181/24 з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з заявою до суду (26 березня 2024 року) до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8).

Після видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 уклав новий шлюб із ОСОБА_6 (а.с. 10).

Від нового шлюбу у позивача дітей немає.

При цьому у теперішньої дружини ОСОБА_7 є двоє дітей від попередніх шлюбів: донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 12, 13).

Довідкою № 1361 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: 1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; 3. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; 4. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; 5. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; 6. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 38).

Відповідач ОСОБА_2 працює продавцем у ФОП ОСОБА_14 та отримує заробітну плату, розмір якої наближений до мінімального, зокрема за листопад 2024 року їй нараховано 8 250,00 грн, тоді як мінімальна заробітна плата за цей період становить 8 000,00 грн (а.с. 39, 40-41).

Під час перебування у шлюбі, 26 липня 2023 року, відповідач ОСОБА_2 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 42-44, 45), що стала спільною сумісною власністю подружжя.

Після розірвання шлюбу, 15 жовтня 2024 року, відповідач ОСОБА_2 придбала у позивача ОСОБА_1 1/2 частку вказаної квартири, сплативши тому 140 000,00 грн (а.с. 46-48, 49).

Малолітній ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку в лікаря-офтальмолога у зв`язку із захворюванням очей (а.с. 50), проходить систематичні обстеження та лікування (а.с. 51-57).

На позивача ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 111940, днз НОМЕР_3 .

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення (а.с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 161 ЦПК України, яка передбачає стягнення аліментів у наказному провадженні, передбачає аліменти у розмірі на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Станом на день розгляду справи прожитковий мінімум для дитини з 6 до 18 років становить 3 196,00 гривні, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно складає 1 598,00 гривень.

Суд наголошує на тому, що судовий наказ містить обмеження розміру аліментів, оскільки в ньому чітко зазначено, що розмір аліментів не може бути більшим за 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно.

За таких обставин суд критично ставиться до всіх тверджень позивача про отримання відповідачем аліментів на утримання сина в розмірі 20 000,00 - 40 000,00 грн, оскільки в силу обмеження, чітко вказаного у судовому наказі, отримання аліментів у сумі 40 000,00 грн є неможливим.

Законодавцем також встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Так, згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так само, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України роз`яснено, що при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження своїх теперішніх доходів, а також інформації про наявність нерухомого майна, транспортних засобів тощо.

При цьому твердження позивача про покращення його матеріального стану, тобто підвищення його заробітку, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні.

Аналізуючи доводи позивача про те, що він повинен утримувати свою дружину та її дітей, суд враховує, що на підтвердження цих доводів позивач надав лише копію свідоцтва про шлюб та копії свідоцтв про народження дітей теперішньої дружини.

Позивач не надав доказів на підтвердження доходів своєї теперішньої дружини. Також позивач нічим не підтвердив, що він утримує дітей теперішньої дружини та зобов`язаний за законом це робити, не надав доказів на підтвердження того, що діти проживають з ним, усиновлені ним тощо.

Щодо обов`язку утримувати власного сина ОСОБА_5 , то цей обов`язок покладений на нього положеннями ст. 180 СК України, де вказано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , визначений в судовому наказі № 731/181/24 від 08 квітня 2024 року, забезпечує право дитини позивача на утримання від батька. При цьому стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обмежує розмір аліментів 10 (десятьма) прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку, щомісячно.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на стан здоров`я дитини та платника аліментів, відсутність доказів на підтвердження погіршення матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, а син ОСОБА_5 є його єдиною дитиною, враховуючи рівність прав та обов`язків щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , відсутні.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що позивач як учасник бойових дій (а.с. 9) звільнений від сплати судового збору, судові витрати, крім витрат на правничу допомогу, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідач у відзиві просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких зазначила в сумі 25 000,00 грн (а.с. 27-33, 69), на підтвердження яких подала: витяг з договору про надання правничої допомоги № 5 від 26 грудня 2024 року, де визначена вартість витрат на правничу допомогу у фіксованому розмірі - 12 000,00 грн (а.с. 155), квитанції та банківські виписки від 26 грудня 2024 року та 28 грудня 2024 року про оплату правничої допомоги в сумі 12 000,00 грн двома платежами по 6 000,00 грн кожний (а.с. 70, 156-159).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 2 т. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн за написання відзиву на позовну заяву про зменшення розміру аліментів, а також заперечень на відповідь на відзив, є завищеною та не відповідає критерію розумності.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, співмірність судових витрат зі складністю справи, суд дійшов висновку, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 7 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 7 000 (сім тисяч) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Савенко