ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/686/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/4828/13-ц Категорія: на ухвалу Ушакова К.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіСіренко Ю.В., Гончар Н.І.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Горобця С.О. на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 (повний текст складено 18.02.2025, суддя в суді першої інстанції Ушакова К.М.) у цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Горобця Сергія Олександровича на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича та зобов`язання усунути допущене порушення шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, стягувач АТ «Укрсиббанк»,

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_1 адвокат Горобець С.О. звернувся до суду з указаною скаргою, якою просив визнати протиправною відмову приватного викоанавця у задоволенні заяви про закриття виконавчого провадження № 70531775 та зобов`язати усунути допущене порушення шляхом винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 70531775.

В обґрунтування вказав на те, що рішенням Золотоніського міського суду Черкаської області від 27.09.2011 задоволено позов ПАТ «УкрСибБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредиту, процентів, пені та неустойки. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. 12.12.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70531775, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем АТ «УКРСИББАНК» щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 суми боргу за кредитними договорами № 0 та № 0 в розмірі 68 688,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2014 становить 757 910,48 грн., та судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. Зі змісту листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 27.03.2024 боржникові стало відомо, що право вимоги за кредитним договором № 0 відступлено ПАТ «УКРСИББАНК» на користь ФК «Довіра та Гарантія» згідно договору факторингу № 26 від 21.09.2015. Таким чином, ОСОБА_1 не має жодної заборгованості перед ПАТ «УКРСИББАНК» щодо кредитного договору № 0. ФК «Довіра та Гарантія» з вимогами щодо заміни стягувача не зверталася. Аналогічна ситуація склалася за кредитним договором № 0, право вимоги щодо якого відступлено ПАТ «УКРСИББАНК» на користь ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС», що підтверджується повідомленням про відступлення прав вимог від 29.02.2024 за № 27-5/2315. Таким чином, виникла ситуація, у якій стягувач в межах виконавчого провадження №е 70531775 не має права вимоги щодо заборгованості, заміна стягувачів приватним виконавцем не здійснювалася. З огляду на наведене, представником боржника на адресу приватного виконавця Недоступа Д.М. скеровано заяву про закриття виконавчого провадження від 12.08.2024 за № 125/24 з вимогою про закриття виконавчого провадження № 70531775 на підставі відсутності у стягувача права вимоги щодо заборгованості. Приватним виконавцем розглянуто вказану заяву та надано відповідь від 21.08.2024 № 25297, де останній цитує ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначає, що підстави для закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа відсутні.

Таким чином у межах виконавчого провадження № 70531775 приватним виконавцем здійснюється стягнення на користь стягувача, який не має права вимоги за заборгованістю та у разі стягнення такої заборгованості виконавцем кошти будуть стягнені не за призначенням, що призведе до фактичного подвоєння наявної заборгованості.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 вказану скаргу відхилено.

Суд першої інстанції вказав, що відсутні передбачені законодавством підстави для закінчення відповідного виконавчого провадження, про що просить боржник у поданій скарзі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Горобець С.О. подав 06.03.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги.

Зазначає, що у зв`язку із відступленням стягувачем права вимоги до боржників у виконавчому провадженні іншій особі, банк у виконавчому провадженні №70531775 не має права вимоги щодо заборгованості, що, за аргументами скаржника, є підставою для закриття відповідного виконавчого провадження.

Прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали призводить до порушення прав заявника та зобов`язує останнього сплачувати заборгованість на користь юридичної особи, яка не має права вимоги щодо такої заборгованості, що належним чином підтверджено та відомо суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Недоступ Д.М. просив суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2014 у справі № 695/4828/13-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми боргу за кредитними договорами № 0 та № 0 в розмірі 64688,13 доларів США, що за курсом НБУ на 10.04.2014 становить 757910,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2019 заяву представника АТ «Укрсиббанк» Олонової Я.В. про видачу дубліката виконавчого документа по справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості задоволено. Видано дублікат виконавчого листа у справі №695/4828/13-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. від 12.12.2022 відрито виконавче провадження № 70531775 за виконавчим листом № 695/4828/13-ц, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 18.08.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 суми боргу за кредитними договорами № 0 та № 0 в розмірі 64688,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.04.2014 становить 757910,48 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Зі змісту листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 27.03.2024 № 1838 вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 0 відступлено ПАТ «УКРСИББАНК» на користь ФК «Довіра та Гарантія» згідно договору факторингу № 26 від 21.09.2015.

За кредитним договором № 0 від 23.05.2007 право вимоги відступлено ПАТ «УКРСИББАНК» на користь ТОВ «ІНКОМ-ФІНАНС» на підставі договору факторингу №28/02/2024 від 28.02.2024, що підтверджується повідомленням про відступлення прав вимог від 29.02.2024 за № 27-5/2315.

Представником боржника адвокатом Горобцем С.О. на адресу приватного виконавця Недоступа Д.М. скеровані заяви від 12.08.2024 за № 125/24 з вимогою про закриття виконавчого провадження № 70531775 та від 13.09.2024 про закінчення виконавчого провадження № 70531775 на підставі відсутності у стягувача права вимоги щодо заборгованості у зв`язку з відступленням від права вимоги за кредитними договорами. Приватним виконавцем розглянуто вказані заяви та надано відповіді від 21.08.2024 та від 24.09.2024 про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» адвоката Шульги П.М. про роз`яснення рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.04.2014 по справі №695/4828/13-ц за позовом ПАТ «УксСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Вважаючи, що у зв`язку з відступленням банком, як стягувачем у виконавчому провадженні, права вимоги до боржників іншим особам наявні підстави для закінчення виконавчого провадження, представник боржника звернувся зі скаргою на відповідну бездіяльність виконавця у даній справі.

Зазначені правовідносини мають таке правове регулювання.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, метою звернення до суду зі скаргою на дії чи рішення державного виконавця є відновлення порушеного права сторони виконавчого провадження внаслідок незаконності оскаржуваних дій чи рішень виконавця.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно приписів ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

- визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

- затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

- припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

- прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

- скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

- письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

- закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

- фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

- повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

- надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

- якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

- непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

- якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

- якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог ЗУ "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

- врегулювання (погашення, списання) відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

- списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

- прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

- врегулювання (погашення, списання) відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

- врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно;

- виконання або відкликання вимоги територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", скасування рішення суду про тимчасове обмеження громадянина України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації, якщо виконавче провадження розпочато за таким рішенням.

Частина 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому згідно ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (як у даній справі).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження). Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі "Моргуненко проти України" від 06.09.2007 (заява № 43382/02) вказується таке: "Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, п. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. "Естіма Джордж проти Португалії" (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21.04.1998, Report of Judgments and Decisions 1998-II, п. 35, та, з нових джерел, "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13.06.2006)."

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08.02.2022 у справі №2-7763/10, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відтак, ураховуючи можливість нового кредитора відносно зобов`язань боржника ОСОБА_1 набути прав стягувача у виконавчому провадженні, про закінчення якого просить боржник, а також відсутність такої підстави для закінчення виконавчого провадження, як відступлення прав вимоги новому кредитору (стягувачу), суд першої інстанції вірно вказав про відсутність процесуальних підстав для задоволення вимог скаржника щодо бездіяльності виконавця по закриттю виконавчого провадження.

Апеляційні аргументи представника боржника правильності таких висновків не спростовують, адже не доводять існування передбачених законодавством підстав для прийняття виконавцем рішення про закриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що відхилення вимог його скарги призводить до порушення прав боржника та зобов`язує останнього сплачувати заборгованість на користь юридичної особи, яка не має права вимоги щодо такої заборгованості, адже навіть у разі сплати коштів боргу на користь банку, який на даний час є дійсним стягувачем у відповідному виконавчому провадженні, боржник матиме право на їх зарахування в якості виконання зобов`язань перед новим кредитором, так як відповідна сплата безпосередньо стосується обсягу зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості.

Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 447, 451 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.02.2025 у даній цивільній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 01.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді