Справа № 296/9314/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого - судді Пилипюк Л. М.

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2024 року до Корольовського районного суду міста Житомира засобами поштового зв`язку надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_5 . До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що на випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, яким заповіла вищевказану квартиру в рівних долях (по частині кожному) своїм онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також позивач повідомляє, що він з 14 лютого 2014 року є особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково. Тож, ураховуючи положення ст. 1241 Цивільного кодексу України, він має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері. 14 травня 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 17 травня 2024 року отримав письмові роз`яснення нотаріуса з рекомендацією звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідач ОСОБА_4 чоловік спадкодавця також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що на час смерті спадкодавця і в подальшому він постійно проживав і продовжує проживати в Республіці Польща. У зв`язку зі станом здоров`я, скрутним матеріальним становищем та територіальною віддаленістю він не зміг приїхати з Польщі до міста Житомир та подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк.

На підставі наведеного позивач просить визначити ОСОБА_1 додатковий строк 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 17 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а. с. 46).

26 листопада 2024 року до суду від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що вони є спадкоємцями майна спадкодавця ОСОБА_5 за заповітом. Спадкодавець заповіла їм квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто по частині кожному. Постановою приватного нотаріуса від 29 січня 2024 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки окрім них до нотаріуса також звернувся чоловік спадкодавця ОСОБА_4 , який, на думку приватного нотаріуса, має право на обов`язкову частку в спадщині. Наведене зумовило спір про право на спадщину. Наразі на розгляді Корольовського районного суду міста Житомира перебуває справа № 296/4333/24 за їхнім позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та Житомирської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Крім того, в провадженні Корольовського районного суду міста Житомира є справа № 296/10455/24 за позовом ОСОБА_4 про виділ частки у спільній сумісній власності подружжя. Разом з тим, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю визнають право позивача на обов`язкову частку в спадщині після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , а тому не заперечують щодо задоволення позову та визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 15 січня 2025 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т. О. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду, постановленою в підготовчому засіданні та занесеною секретарем судового засідання до протоколу підготовчого засідання від 04 лютого 2025 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Денисенко М. В. заявою від 17 березня 2025 року просить розгляд справи, який призначений на 31 березня 2025 року, здійснювати за її відсутності. У вказаній заяві представник позивача зазначає, що вона підтримує позовні вимоги та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. 12 грудня 2024 року відповідачі подали до суду спільну заяву, в якій зазначають, що вони визнають вимоги позову в повному обсязі та просять розгляд справи здійснювати без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки на кожне засідання були надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, відповідні поштові відправлення повернуті на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення за відсутності сторін.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі докази, суд установив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту рішення ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 Цивільного кодексу України (далі по тексту рішення ЦК України).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтями 1233-1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд установив, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 27 травня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а. с. 18).

Факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_5 підтверджено такими письмовими доказами:

-копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , з якого встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_6 (а. с. 30);

-копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 07 вересня 1990 року одружились, прізвище дружини після шлюбу ОСОБА_7 (а. с. 31).

Наведене свідчить, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_5 .

Копією довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 820139 підтверджено, що ОСОБА_1 14 лютого 2014 року встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново (а. с. 12).

Установлено, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя склала заповіт, який посвідчений 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною. Тож, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по часки кожному.

З копії витребуваної судом спадкової справи № 72/2022 до майна померлої ОСОБА_5 встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 звернулись: спадкоємці за заповітом ОСОБА_3 (заява від 20 червня 2022 року) та ОСОБА_2 (заява від 20 червня 2022 року), непрацездатний вдівець спадкодавця - ОСОБА_4 (заява від 21 червня 2022 року), а також син спадкодавця - ОСОБА_1 (заява від 14 травня 2024 року).

Листом № 780/02-14 від 17 травня 2024 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяна Олексіївна повідомляє ОСОБА_1 про пропуск ним встановленого законом строку подання заяви про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що спадщину не прийняв. Ураховуючи наведене, нотаріус рекомендує позивачу звернутись до суду з метою вирішення питання про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Також установлено, що постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни від 29 січня 2024 року спадкоємцям за заповітом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що окрім спадкоємців за заповітом є спадкоємець за законом на обов`язкову частку та переживший чоловік, який має право на виділ частки у спільній сумісній власності подружжя.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року (справа № 676/47/21) дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Суд ураховує, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебіг строку на прийняття спадщини розпочався 28 травня 2022 року. Останній день строку для прийняття спадщини - 28 листопада 2022 року.

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Саме такі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року (справа № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказує, що причиною пропуску ним строку прийняття спадщини є стан здоров`я, скрутне матеріальне становище, а також територіальна віддаленість місця відкриття спадщини від його місця проживання, адже він проживає в Республіці Польща.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не підтверджені жодним доказом. Позивач документально не підтвердив стан свого здоров`я на дату відкриття спадщини та впродовж наступного часу. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач перебував на лікуванні, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба позивача була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Та обставина, що позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи сама по собі не може однозначно свідчити про об`єктивну неможливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Суд відхиляє доводи позивача про скрутне матеріальне становище, адже на підтвердження таких обставин позивач не надав жодного доказу. Суду невідомі джерела та розміри його доходів. Також суд зазначає, що позивач міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини поштовим зв`язком, що не потребує значних фінансових витрат та необхідності приїзду в Україну.

Суд також ураховує тривалість пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що становить приблизно 1,5 роки, адже шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 закінчився 28 листопада 2022 року, тоді як позивач звернувся (поштовим зв`язком) до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 14 травня 2024 року.

Щодо аргументів представника позивача про те, що спадкоємці за заповітом не заперечують щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, а тому задоволення цього позову не призведе до порушення прав інших осіб суд зазначає, що безпідставне встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини у цій справі може порушити права та законні інтереси вдівця спадкодавця ОСОБА_4 , який відповідно до висновків нотаріуса має право на виділ частки у спільній сумісній власності подружжя, має право на обов`язкову частку в спадковому майні та у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини.

Варто зазначити, що ЦК України передбачає надання можливості спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України).

А тому, в разі наявності на це згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, ОСОБА_1 не позбавлений можливості вирішити питання про прийняття спадщини після смерті матері в позасудовому порядку, передбаченому ч. 2 ст. 1272 ЦК України.

Однак, матеріали справи містять докази наявності спору між спадкоємцями ОСОБА_5 , оскільки на розгляді в Корольовському районному суді м. Житомира є справа № 296/4333/24 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Житомирської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.12-13, 81, 259, 264-265, 279, 352, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 02 квітня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК