Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.,

за участю секретаря: Заруби Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського районного суду Черкаської області надійшла вказана позовна заява.

Позиція сторін.

Позивач, з врахуванням повторної заяви про зміну предмета позову від 17.09.2024 року просить суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на все майно, яке померла успадкувала після смерті свого сина, брата позивача, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вподальшому ОСОБА_1 змінив предмет спору та просив крім визнання права власності на спадкове майно, прийняти рішення про повернення відповідачами коштів за три автомобілі (ВАЗ, Таврія, Моквич 2140), два паї, золотий перстень печатку, кошти зібрані на «чорний день» та речі домашнього вжитку з будинків по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_6 , позивач 11.05.2015 року звернувся із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус В.О.О. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину.

) ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_5 . Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Про те, позивачеві не видали свідоцтво на майно, яке мала успадкувати його мати після смерті свого сина, брата позивача, ОСОБА_1 . Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а відтак підлягає захисту судом, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

12.02.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка проти позову заперечила. Зазначила, що позивач вводить суд в оману, вимоги його не зрозумілі.

16.02.2024 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач заперечив відомості викладені у відзиві ОСОБА_2 .

В судовому засіданні, позивач свої збільшені позовні вимоги підтримав повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та їх представник адвокат Нікітюк А.М. проти позову заперечили, вважають його необгрунтованим.

Представник відповідачів зазначив, що позов передчасний, так як відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину позивачеві ОСОБА_1 .

Обставини встановлені судом.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір`ю:

ОСОБА_1 , що підтверджується повторно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 26.12.1956 року (т.а.с.80) та ОСОБА_6 , що що підтверджується повторно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 19.04.1950 року (т.1. а.с. 171).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2015 року (т.1 а.с. 68).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.05.2016 року (т.1 а.с. 83).

Відповідно до довідки № 39 від 21.01.2016 року на момент смерті за ОСОБА_6 рахувалися два житлові будинку в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Померлий ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав в будинку, по АДРЕСА_3 , разом з ним були зареєстровані та проживали донька ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_3 , онуки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 . В будинку по АДРЕСА_2 зареєстровані та проживали мати померлого - ОСОБА_5 та син ОСОБА_10 (т.1 а.с.68)

На момент смерті за ОСОБА_6 було зареєстровано наступне нерухоме майно:

-земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер :01:001:019, набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27);

- жилий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28);

- жилий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31);

Крім того, згідно інформації наданої Територіальним сервісним центром МВС № 7141 станом на 12.11.2016 року за ОСОБА_6 були зареєстровані наступні транспортні засоби:

-автомобіль АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № НОМЕР_3 , рама (шасі) № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 (т.2 а.с. 4);

-причіп саморобний 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 (т.2 а.с.4).

На момент смерті ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 25.09.1982 року.

Заповіту ОСОБА_6 не залишив.

Після його смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 та брат ОСОБА_1 (т.1 а.с. 67, 68, 77).

01.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , як спадкоємець своєї матері ОСОБА_5 , по спадковій трансмісії, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (через 4 місяці та 20 днів) та не встигла прийняти спадщину протягом 6 місяців після смерті сина (т.1 а.с.82).

25.06.2016 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Ворона О.О. направила ОСОБА_1 відмову у видачі свідоцтва на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , роз`яснивши йому, що він є спадкоємцем другої черги, а тому права на спадкування не має (т1 а.с. 79).

17.06.2016 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Ворони О.О. із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті ОСОБА_6 , як належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (через 4 місяці та 20 днів) та не встигла прийняти спадщину протягом 6 місяців після смерті сина за спадковою трансмісією (т.1 а.с.82). Після смерті ОСОБА_5 із заявами про прийняття спадщини звернулися: син ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги (т.1 а.с. 159) та онука ОСОБА_2 за правом представлення (т.1 а.с. 172), онук ОСОБА_10 написав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 (т.1 а.с. 167).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, на момент смерті ОСОБА_5 за останньою було зареєстроване право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер :03:001:0022 (т.1 а.с. 190).

24.10.2019 року державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. видала свідоцтво на спадщину ОСОБА_5 спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер :03:001:0022 (т.1 а.с. 203).

земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер :03:001:0022 (т.1 а.с. 190).

Застосовані судом релевантні джерела права.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 16 ЦК України передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (право представлення)

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Пунктом 2 ч.1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, в тому числі, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України в редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 8 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини/ чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено.

У період часу з 8 лютого 2011 по 12 червня 2012 р. включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалася спільною сумісною власністю подружжя; до 8 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

31 серпня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 738/703/18, провадження № 61-16877св19 (ЄДРСРУ № 91260527) досліджував питання права спільної/приватної власності на приватизовану земельну ділянку. У статті 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 ( провадження № 14-325цс18).

Пункт 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу передбачає, що особистою приватною власністю дружини/чоловіка є майно, набуте нею/ ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Аналогічну правову позицію висловлено в ч. 2 п. 24 постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», де, зокрема вказано, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Частина 1 ст. 59 СК України встановлює, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. Необхідно відмітити, що майно, що належало одному з подружжя на праві особистої приватної власності у порядку ст. 57 СК України, повністю та автоматично не перетворюється в спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише у порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом, з урахуванням частини, яка належала одному з подружжя на праві особистої приватної власності. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 541/2734/16-ц (ЄДРСРУ № 81288301).

Висновки суду.

Системно аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює відсутність у особи прав на спадкове майно.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права щодо спадкового майна виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов наступного висновку.

Склад спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , з врахуванням того, що домоволодіння і земельна ділянка по АДРЕСА_3 та транспортні засоби відносяться до спільного майна подружжя з ОСОБА_3 , а домоволодіння і земельна ділянка по АДРЕСА_2 є особистим майном ОСОБА_6 , так як набуті ним на підставі договору дарування, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер :01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року, тобто в рамках безоплатної приватизації, також відноситься до особистого майна померлого, є наступним:

- частина земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер :01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26);

- земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27);

- частина жилого будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28);

- жилий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31);

- частина автомобіля АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № НОМЕР_3 , рама (шасі) № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 (т.2 а.с. 4);

- частина причіпу саморобного 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 (т.2 а.с.4).

Після смерті ОСОБА_6 особами, які прийняли спадщину є його дружина ОСОБА_3 , донька ОСОБА_2 , які у передбачений строк звернулися із заявами про прийняття спадщини та ОСОБА_5 , яка на думку суду є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_6 , але не звернулася із відповідною заявою до нотаріуса протягом визначеного законом 6 місячного строку, так як померла через 4 місяці 20 днів, після сина, а її син - ОСОБА_1 будучи спадкоємцем ОСОБА_5 , звернувшись 01.06.2016 року, у передбачений законом строк з відповідною заявою, відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України на підставі спадкової трансмісії успадковує частку в майні померлого ОСОБА_6 , яка мала успадкувати ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що судом вважає встановленим, що оскільки заповіту померлий ОСОБА_6 не залишив, спадкоємцями першої черги, які звернулися із відповідними заявами на отримання спадщини є дружина померлого ОСОБА_3 , донька померлого ОСОБА_2 та мати померлого ОСОБА_5 , частку якої за спадковою трансмісією успадковує її син ОСОБА_1 , та враховуючи, що частки спадкоємців є рівними, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на:

- 1/6 частину земельної ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:002, набута ним на підставі рішення Хутірської сільскої ради від 28.01.1997 року №3 (т.1 а.с. 25);

- 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, кадастровий номер :01:001:019, яка набута ним на підставі розпорядження голови ЧРДА від 26.03.2004 року (т.1 а.с. 26);

- 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:0010, набута на підставі договору дарування (т.1 а.с. 27);

-1/6 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрований на підставі рішення виконавчого комітету Хутірської сільської ради 29.05.2007 року (т.1 а.с. 28);

- 1/3 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 , набутий на підставі договору дарування (т.1 а.с. 31);

- 1/6 частину автомобіля АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № НОМЕР_3 , рама (шасі) № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 (т.2 а.с. 4);

- 1/6 частину причіпу саморобного 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 (т.2 а.с.4).

Вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на кошти за три автомобілі (ВАЗ, Таврія, Моквич 2140), два паї, золотий перстень печатку, кошти зібрані на «чорний день» та речі домашнього вжитку з будинків по АДРЕСА_1 , на думку суду задоволенню не підлягають, так як жодних доказів існування вказаного майна позивач суду не надав.

Також суд не бере до уваги посилання представника відповідачів ОСОБА_4 на ту обставину, що ОСОБА_2 має право на спадкування частини майна, яке належало її батьку, як спадкоємець своєї баби ОСОБА_5 за правом представлення, свого ж батька, по спадковій трансмісії, на ряду з позивачем ОСОБА_1 . Суд звертає увагу, що ОСОБА_6 помер раніше своєї матері ОСОБА_5 , і не міг успадкувати майно, яке залишилося після його ж смерті.

Крім того, суд вважає, що позиція представника відповідачів ОСОБА_4 про передчасне звернення ОСОБА_1 з позов, так як йому не було відмовлено нотаріусом, є помилковою. Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини по спадковій трансмісії, разом з тим 06.02.2018 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Ворона О.О. надіслала до Черкаської районної державної нотаріальної кантори, в якій заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , інформацію, в якій зазначила, що підтвердити факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті ОСОБА_6 підтвердити неможливо (т.1 а.с. 91), з врахуванням вказаної інформації та наявних правовстановлюючих документів 24.10.2019 року, державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. видала лише свідоцтво на спадщину ОСОБА_5 спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,64 га, в с.Хутори Черкаського району кадастровий номер :03:001:0022 (т.1 а.с. 203).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:

- 1/6 частину земельної ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га по АДРЕСА_2 кадастровий номер :02:002:002;

- 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га в с.Хутори, Черкаського району, Черкаської області кадастровий номер :01:001:019;

- 1/3 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3239 га в АДРЕСА_2 кадастровий номер :02:002:0010;

-1/6 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 ;

- 1/3 частину жилого будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 ;

- 1/6 частину автомобіля АЗЛК 2140, 1986 р.в. кузов № НОМЕР_3 , рама (шасі) № НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 ;

- 1/6 частину причіпу саморобного 1993 р.в., рама (шасі) б/н, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.04.2025 року.

Суддя: Є. П. Тептюк