Справа № 944/2404/23
Провадження №2/944/209/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, про скасування записів у Поземельній книзі та приведення у відповідність відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки,

встановив:

19 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (зміни предмета позову), просила: скасувати записи № 007 від 31 березня 2021 року, № 008 від 02 лютого 2022 року та № 009 від 02 лютого 2022 року у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058 щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру про координати поворотних точок земельної ділянки; внести до Державного земельного кадастру відомості про їх скасування; привести у відповідність відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058 та її конфігурацію до координат поворотних точок меж земельної ділянки, які були в Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі до 31 березня 2021 року, тобто до моменту внесення змін до них.

На обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . 02 липня 2020 року вона звернулася до Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства у с. Лозино Яворівського району Львівської області. За результатами розгляду даної заяви 03 липня 2020 року сільською радою прийнято рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у її власність земельної ділянки площею 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства. Вона звернулась до землевпорядної організації - ФОП ОСОБА_4 з метою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. За її зверненням розроблено проект землеустрою в межах якого виготовлено кадастровий план земельної ділянки, список закріплених межових знаків на земельній ділянці та акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. Межові знаки погоджено усіма суміжними землекористувачами окрім ОСОБА_3 . Зважаючи на відсутність підстав для непогодження межі ОСОБА_3 актом комісії Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 18 листопада 2020 року встановлено можливість погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0712 га у її власність без погодження сусідки ОСОБА_3 . З метою внесення даних до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру вона звернулася до звернулася до Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, однак отримала рішення про відмову у внесенні відомостей до кадастру з огляду на розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки. На початку 2022 року сусідка ОСОБА_3 звернулася до неї з метою усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка включає її земельну ділянку, якою вона користувалася та отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою. Відповідач ОСОБА_3 є власником суміжної земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058. 08 липня 2014 року здійснено записи № 001,002,003,004 в Поземельній книзі, згідно з якими внесено дані відносно нового власника вище вказаної земельної ділянки на підставі документів про спадкування земельної ділянки, проте не вказано відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки. 20 квітня 2020 року здійснено записи № 005, 006, 007 в Поземельній книзі, згідно з якими внесено дані щодо виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки проте конфігурація земельної ділянки не змінено так лише вказано координати поворотних точок меж земельної ділянки. 02 лютого 2022 року здійснено записи № 008, 009 в Поземельній книзі, згідно з яких внесено дані щодо виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, проте конфігурація земельної ділянки змінено з розширення на площу земельної ділянки на яку видано рішення Лозинською сільською радою Яворівського району Львівської області № 1139 про надання дозволу їй ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства у с. Лозино. Суміжними землекористувачами до ділянки відповідачки є її земельна ділянка та земельна ділянка ОСОБА_6 , яким було оформлено право власності на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер :11:003:0086. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вказано суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , площу 0,0712 га та зображено конфігурацію земельної ділянки, яка підтверджує хибність конфігурації земельної ділянки відповідачки, яка зображена у записі № 009 від 02 лютого 2022 року у Поземельній книзі. Крім того, Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області жодних рішень по земельній ділянці ОСОБА_3 не приймалося, документи на погодження меж земельної ділянки не надходили. Також на замовлення позивача було виготовлено план кадастрового знімання території, у якому вбачаються межі земельної ділянки, якою вона користується та межі земельної ділянки відповідача згідно каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки згідно запису № 006 від 29 квітня 2020 року та згідно запису № 009 від 02 лютого 2022 року. Так, межі земельної ділянки відповідача згідно з каталогом координат поворотних точок меж земельної ділянки згідно з записом № 006 від 29 квітня 2020 року не порушують прав позивача, так як не вбачається розташування її в межах земельної ділянки якою користується позивач. Проте згідно з записом № 009 від 02 лютого 2022 року межі земельної ділянки відповідача згідно з каталогом координат поворотних точок меж земельної ділянки порушують права позивача так як є розташованими в межах її земельної ділянки. Таким чином, до Поземельної книги земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0085 02 лютого 2022 року внесено зміни до каталогу координат поротних точок меж земельної ділянки, які безпідставно змінили конфігурацію земельної ділянки, так як такі зміни не були погоджені із суміжними землекористувачами, а нова технічна документація не була затверджена Івано-Франківською селищною радою Яворівського району Львівської області. Зважаючи на викладено необхідно скасувати записи про внесення виправлень координат поворотних точок меж земельної ділянки в поземельній книзі та привести у відповідність до координат поворотних точок меж земельної ділянки, які були наявні в Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі станом на 20 квітня 2020 року, тобто до моменту внесення змін.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

18 травня 2023 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, зважаючи на таке. Позивач не оскаржує будь-які рішення, дії чи бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Згідно з інформацією, наданою Відділом № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка з кадастровим номером :11:003:0058, яка розташована на території с. Лозино Яворівського району Львівської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1994 га, перебуває у власності ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 03 червня 2013 року, державну реєстрацію здійснено 15 травня 2012 року на підставі технічної документації із землеустрою, виготовленої СПД ОСОБА_8 02 травня 2022 року було внесено зміни у координати поворотних точок на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (на місцевості), розробник СПД ОСОБА_8 .

Ухвалою суду 07 червня 2023 року витребувано у ФОП ОСОБА_8 копії технічної документації із землеустрою, які були виготовлені в період з 2011 року до цього часу, відносно земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0058, яка знаходиться в с. Лозино Яворівського району Львівської області.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначила, що надані документи підтверджують, що ОСОБА_2 ніколи не була користувачем чи власником спірної земельної ділянки або суміжної земельної ділянки, такі ділянки не виділялися позивачу у власність чи користування сільською радою. Вона в свою чергу з 2013 року є власником земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058. Суміжними землекористувачами є ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , решту земель є землями загального користування, відповідно позивачка не є власником чи користувачем ділянки або суміжних земельних ділянок. Крім того, з наданої позивачем технічної документації за 2001 рік встановлено, що власником земельної ділянки був батько відповідача ОСОБА_10 , позивач до земельної ділянки жодного відношення не мала. У наданому позивачем Витягу з реєстру права власності на земельну ділянку площею 0.712 га власником вказаний ОСОБА_6 , а рішення сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою підтверджує лише отримання позивачем дозволу на території с. Лозино, а не на земельній ділянці відповідача або ділянці поруч з нею. Те, що позивач замовила проект відведення земельної ділянки за рахунок ділянки, що перебуває у власності відповідача не підтверджує її жодних прав щодо цієї земельної ділянки. Вона як володіла земельною ділянкою площею 0,1994 га з 2013 року, так і продовжує володіти нею. Якщо позивач вважає, що вона порушила межі інших земельних ділянок, то належними позивачами у такій справі мали б бути суміжні землекористувачі (власники) або територіальна громада, якщо порушення відбулось за рахунок земель загального користування. Той факт, що позивач отримала рішення сільської ради про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в межах с. Лозино, не дає їй права розробляти такий проект за рахунок землі відповідача, втручатись у її законне право власності.

11 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Левицький І.В. подав відзив на позову заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зважаючи на таке. Позивачу не надавалося право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земельної ділянки відповідача. Рішення органу місцевого самоврядування не містить посилання на точне місце розташування земельної ділянки, а лише те, що земельна ділянка розташована в с. Лозино. Надане позивачем рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1139 від 03 липня 2020 року є недопустимим доказом при обґрунтуванні позовних вимог про скасування записів у Поземельній книзі. Розроблений на замовлення позивача проект землеустрою ФОП ОСОБА_4 не відповідає вимогам земельного законодавства, складений шляхом накладення на земельну ділянку відповідача, відхилений державним реєстратором, не затверджений органом місцевого самоврядування. Крім того, рішення № PB-021 державним кадастровим реєстратором було відмовлено позивачу у внесенні відомостей, на підставі вказаного проекту землеустрою, оскільки наявне співпадіння (перетин) із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3 . Отже, 26 травня 2021 року державним реєстратором було встановлено невідповідність проекту землеустрою, складеного ФОП ОСОБА_4 , а тому жодні подальші записи у Поземельну книгу ділянки ОСОБА_3 № 008, 009 від 02 лютого 2022 року не могли порушити жодних прав та інтересів позивача. Відомостей щодо оскарження і скасування даного рішення кадастрового реєстратора від 26 травня 2021 року позивачем не надано. Крім цього, не надано відомостей про затвердження проекту землеустрою ФОП ОСОБА_4 органом місцевого самоврядування, як цього вимагає ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України. Позивач також бездоказово вказує на виправлення відомостей про координати поворотних точок з розширенням земельної ділянки на площу земельної ділянки на яку позивачем видано рішення № 1139 від 03 липня 2020 року. Так, відсутні будь-які докази, які підтверджують розширення земельної ділянки відповідача за рахунок земельної ділянки позивача, оскільки вона не має у власності жодної земельної ділянки. Більше того, у записах Поземельної книги зазначені дані про усіх суміжних землекористувачів/власників земельних ділянок з ділянкою відповідача, серед яких позивача немає. Виготовлений ФОП ОСОБА_11 планово-картографічний матеріал в масштабі 1:1000 є недопустимим доказом та містить інформацію, що не відповідає дійсності. У даному плані позначено межі земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,569 га, кадастровий номер :11:003, однак такого кадастрового номеру не існує, а площа земельної ділянки ОСОБА_2 0,569 га, а не 0,712 га, як зазначено у позові. Відсутні посилання на будь-які матеріали, які були використані для створення такого плану. Таким чином, даний план є неналежним доказом щодо підтвердження обставин накладення земельних ділянок. Щодо непогодження нової технічної документації з Івано-Франківською селищною радою, то позивач не оскаржує будь-яку технічну документацію відповідача, це не є предметом позову, позивачем не є Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, яка би мала звертатися з таким позовом щодо невідповідності дій відповідача, позивач не є суміжним землекористувачем до земельної ділянки відповідача, всі записи до Поземельної книги щодо земельної ділянки відповідача були внесені за рішенням державного кадастрового реєстратора, який перевірив їх законність, що є його прямим обов`язком. Крім того, позивач жодним чином не вказує на те, які її права та інтереси порушують оскаржувані записи.

19 жовтня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Манукян М.А. подала заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 31 жовтня 2023 року суд постановив повернутися до стадії підготовчого провадження.

Ухвалою від 31 жовтня 2023 року занесеною до протоколу судового засідання прийнято заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Манукян М.А. про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Левицький І.В. подав письмові пояснення, в яких зазначив таке. У задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити, зважаючи на те, що нею обрано неналежний та неефективний спосіб захисту, що узгоджується із постановою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 727/2415/22, в якій були досліджена аналогічна ситуація. Крім того, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом (постанова Верховного Суду від 10 січня 2023 року у справі № 607/19806/18), відповідно покликання позивача на рішення сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не надає їй жодних прав на земельну ділянку. Крім того, даний проект землеустрою не був затверджений сільською радою та був відхилений державним реєстратором. Позивачем не наведено жодних аргументів та доказів, які б слугували підставою для скасування записів у Поземельній книзі. Дані записи було внесено державним кадастровим реєстратором, який перевірив їх правильність та законність, його дії є самостійним предметом оскарження, чого позивач не вчиняє.

26 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Манукян М.А. подала додаткові пояснення щодо обґрунтування позову, в яких зазначила таке. Згідно з актом комісії сільської ради від 18 листопада 2020 року встановлено, що, вийшовши на місцезнаходження земельної ділянки, відносно якої розроблено проект землеустрою ОСОБА_2 , комісією встановлено, що існуюча межа земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проходять по проораній борозні, земельна ділянка ОСОБА_3 знаходиться у приватній власності (кадастровий номер :11:003:0058) і ОСОБА_3 не підписує акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_2 . За результатом огляду комісією земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та складення акту, було прийнято рішення та погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_2 , вказані в акті прийому-передачі межових знаків на зберігання. Згідно даного акту прийому-передачі межових знаків на зберігання суміжними землекористувачами до земельної ділянки ОСОБА_2 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . Крім цього, представник позивача зазначає, що якщо проаналізувати витяг з ДЗК по земельній ділянці кадастровий номер :11:003:0086, яка згідно Інформаційної довідки від 10 січня 2024 року належить ОСОБА_6 , то суміжними землекористувачами є саме ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що спростовує твердження відповідача про те, що саме ОСОБА_3 є суміжним землекористувачем до земельної ділянки :11:003:0086, яка належить ОСОБА_6 . Крім того, рішенням Лозинської сільської ради № 1292 від 19 жовтня 2020 року затверджено проект землеустрою земельної ділянки :11:003:0086 і набуто ОСОБА_6 право власності на дану земельну ділянку. Усі вище вказані перевірки місця розташування земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 були здійснені у 2020 році, коли ще не було внесено запис № 007 від 31 березня 2021 року у Поземельній книзі щодо земельної ділянки відповідача, кадастровий номер :11:003:0058. Саме з даного запису було виправлено координати поворотних точок меж земельної ділянку відповідачки у зв`язку із нібито виправленням помилки, проте жодних підстав для такого виправлення не було. Крім того, сторона відповідача не надала доказів законності внесення таких змін/виправлень, за наслідками якої кардинально змінено конфігурацію земельної ділянки відповідачки та відповідно унеможливлено завершення процедури приватизації земельної ділянки позивачем. Дані обставини підтверджено у плані кадастрового знімання території розробленої ФОП ОСОБА_11 від 30 березня 2023 року, де вказано що згідно запису № 006 від 29 квітня 2020 року координати поворотних точок відповідають правовстановлюючим документам і накладки немає із суміжними земельними ділянками. Згідно рішення про відмову у внесенні відомостей до ДЗК від 26 травня 2021 року вбачається накладення меж земельної ділянки розробленої для приватизації позивачу, і відповідно внесені зміни згідно запису № 007 від 31 березня 2021 року мали наслідком незаконної зміни конфігурації та координат поворотних точок. Крім цього, позивач не просить скасувати право власності відповідача на земельну ділянку, а лише просить скасувати записи, які внесені в Поземельну книгу безпідставно, так як підтвердження законності таких стороною відповідача не надано. Зокрема, внесення змін щодо поворотних точок та відповідно конфігурації земельної ділянки можливе лише на підставі розробленої нової технічної документації, яку мала б затвердити селищна рада, та погодження меж суміжними землекористувачами. У Поземельній книзі згідно запису № 006 від 29 квітня 2020 року вбачається наявність 5 точок меж земельної ділянки відповідачки, а згідно запису № 007 від 31 березня 2021 року вже є 14 точок. Також згідно листа селищної ради, жодних змін та нових технічних проектів не було погоджено чи затверджено ними, а тому внесені зміни були проведені без погодження суміжних землекористувачів та самовільно з ініціативи відповідачки. Саме на підставі заяви відповідачки були внесені оскаржувані записи № № 007, 008 і 009 до Поземельної книги, а тому безпідставним є посилання на необхідність оскарження дій реєстратора, так як в даному випадку є спір майнового характеру щодо земельного права.

Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року після виходу в нарадчу кімнату, зважаючи на те, що під час ухвалення рішення виникла необхідність у додатковому з`ясуванні певних обставин справи та досліджені доказів, суд поновив розгляд цивільної справи. Також цією ухвалою суд: витребував у СПД Пархуць Р.Б., Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_3 технічну документацію із землеустрою, яка була виготовлені в період з 2011 року до цього часу, відносно земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0058, яка знаходиться в с. Лозино Яворівського району Львівської області, зокрема, технічні документації на підставі яких були внесені виправлення № 008 від 02 лютого 2022 року № 009 від 02 лютого 2022 року у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058; витребував з Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області інформацію та документи (рішення тощо), що підтверджують надання ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою, яку вона просить надати їй для ведення особистого селянського господарства, оскільки, як зазначено в плані кадастрового знімання території, ОСОБА_2 користується земельною ділянкою площею 0,0569 га.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог, додаткових письмових поясненнях, просила позов задовольнити.

Додатково зазначила, що позивач постійно користується конкретною земельною ділянкою, на яку їй було надано дозвіл на розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, межі якої погоджено з усіма суміжними землекористувачами, крім відповідачки, про що комісією сільської ради складено відповідний акт. Документа про користування цією земельною ділянкою позивач не має, таке користування підтверджується актом узгодження меж між сусідами. Щодо твердження представника відповідача про те, що позивач не має затвердженого проекту землеустрою, то такий не може бути затверджено, оскільки державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку через її накладення із земельною ділянкою відповідача і саме тому ОСОБА_2 подано даний позов. Оскаржуваними записами у Поземельній книзі порушено право позивача на приватизацію земельної ділянки, а не користування земельною ділянкою. Рішення державного кадастрового реєстратора не оскаржується, оскільки у спірному випадку саме через неправомірні дії відповідача внесено зміни до Поземельної книги. В самих записах немає конкретних змін до земельної ділянки, але після внесення зміни № 007 від 31 березня 2021 року змінилася конфігурація земельної ділянки відповідача, а саме земельна ділянка була прямокутною, а після вказаних змін набула іншої форми. Чи змінилася площа земельної ділянки відповідача, їй невідомо. Спеціалістом ФОП ОСОБА_11 було складено план на підставі даних Поземельної книги, де відображена вся технічна документація щодо земельної ділянки, цього достатньо щоб встановити межі земельної ділянки. Межі земельної ділянки позивача погоджувалися, в тому числі і ОСОБА_6 . Земельна ділянка ОСОБА_3 межує із земельною ділянкою, яку хоче приватизувати ОСОБА_2 . Під час розроблення проекту землеустрою спору між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не було. Єдиний спосіб поновити порушене право позивача на продовження приватизації земельної ділянки це скасувати спірні записи в Поземельній книзі. З 2014 року до 2020 року ОСОБА_3 не претендувала на земельну ділянку, яку хоче приватизувати позивач. Зміни в конфігурації земельної ділянки ОСОБА_3 були внесені після її відмови у погодженні меж земельної ділянки позивача. Ненадання відповідачем технічної документації, що була підставою для внесення змін до Поземельної книги, свідчить про її відсутність. Станом на час розроблення проекту накладень земельних ділянок не було (2020 рік), а накладення виникло у зв`язку із внесенням оскаржуваних змін в Поземельну книгу (запис № 007). В записі № 006 одним із суміжних землекористувачів вказано ОСОБА_13 , проте на даний час немає такого суміжного землекористувача. Запис № 007 є безпідставним та перешкоджає позивачу у приватизації земельної ділянки. Згідно із записом № 008 з 5 поворотних точок меж земельної ділянки відповідача стало 14, однак підстав, зокрема, технічної документації для внесення таких змін відповідачем не надано. Наданий позивачем план підтверджує кадастрові зміни території і те, що конфігурація земельної ділянки ОСОБА_3 повністю змінилася, що передбачає необхідність виготовлення відповідної технічної документації, а не виправлення помилок. Щодо меж, такі зміни (записи № 008 і № 009) були внесені після відмови ОСОБА_3 погодити межі земельної ділянки ОСОБА_14 ФОП ОСОБА_11 є спеціалістом, має кваліфікований сертифікат, відомості для виготовлення плану взяті із Поземельної книги, план відповідає технічній документації і акту сільської ради про погодження меж земельної ділянки.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах на позов та додаткових письмових поясненнях.

Додатково зазначив, що ОСОБА_2 не є користувачем земельної ділянки на території с. Лозино Яворівського району Львівської області, суміжної із земельною ділянкою ОСОБА_3 і позивачу не надано право на розроблення проекту землеустрою на земельній ділянці ОСОБА_3 чи поруч з нею, а надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою на будь-якій вільній земельній ділянці в с. Лозино. Проект землеустрою не є доказом користування позивачем земельною ділянкою, оскільки він не затверджений та розроблений з помилками. Позивач не оскаржує рішення земельного реєстратора. Земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, не існує, немає кадастрового номера, акту на право користування, тому не можуть бути порушені її права. ОСОБА_2 не є суміжним землекористувачем, отже, не є належним позивачем у справі. В Державному акті ОСОБА_3 і у витягу з Державного земельного кадастру площа земельної ділянки ОСОБА_3 є незмінною і серед суміжних землекористувачів ОСОБА_2 немає. Щодо плану земельної ділянки, який складено ФОП ОСОБА_11 , то такий є недопустимим доказом, оскільки в ньому вказано неіснуючий кадастровий номер земельної ділянки позивача. Також є розбіжності в площі земельної ділянки ОСОБА_2 , а саме в позові вказано 0,0712 га, а в зазначеному плані 0,0569 га. Крім того, з плану вбачається, що межі ОСОБА_2 визначені нею самою, а також в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують повноваження і кваліфікацію ОСОБА_11 . Кадастровий реєстратор вносить зміни в Поземельну книгу на підставі певних документів і несе відповідальність за це, але позивач не оскаржує рішень (дій) державного реєстратора. ОСОБА_3 не може нести відповідальність за дії кадастрового реєстратора. Позивач не довела, що оскаржуваними змінами в Поземельній книзі конфігурація земельної ділянки відповідача порушила її права чи інтереси, оскільки не надала доказів користування земельної ділянки. Скасування записів в Поземельній книзі є неефективним способом захисту прав чи інтересів позивача. Кадастровий реєстратор відмовив у реєстрації земельної ділянки ще у 2021 році, а оскаржувані записи внесені у 2022 році. Зміни до Поземельної книги були внесені на підставі технічної документації, яка розроблена ОСОБА_3 . Зміни в технічну документацію були зроблені на підставі заяви ОСОБА_3 , з метою приведення у відповідність з фактичним користування земельною ділянкою, зміна поворотних точок була необхідною для чіткого визначення меж ділянки на місцевості. Погодження таких змін в сільській раді не потрібне. Чи зверталася в сільську раду ОСОБА_3 для погодження меж земельної ділянки у 2021 році, йому не відомо. Йому також не відомо, чи ОСОБА_3 зазначала у технічних документах суміжних землекористувачів ОСОБА_6 і чи наявна в неї технічна документація 2021 року. Технічна документація щодо внесення оскаржуваних змін в Поземельну книгу відповідачем розроблена, але на даний час вона не має її в себе. Зміни до Державного земельного кадастру було внесено у встановлено законодавством порядку, на підставі необхідних документів. В такому разі позивач має оскаржити дії кадастрового реєстратора щодо внесення відповідних змін, оскільки ОСОБА_3 самостійно не вносить таких змін. Також згідно з практикою Верхового Суду скасування записів в Поземельній книзі не відновить прав позивача, а стосується лише відповідача. Крім того, Верховний Суд вказує, що розроблення проекту землеустрою не надає права на земельну ділянку. Рішенням державного кадастрового реєстратора відмовлено позивачу у реєстрації земельної ділянки, оскільки вона накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 . В технічній документації і правовстановлюючих документах на землю ОСОБА_3 та її батьків відсутній суміжний землекористувач ОСОБА_2 . Запис № 006 в Поземельній книзі описує межу, позивача як суміжного землекористувача так не вказано. Запис № 007 немає жодних виправлень, які порушують права позивача, є лише інформація щодо відповідності внесення цих даних, внесення змін свідчить про накладення ще станом на 2020 рік, немає зміни конфігурації. В подальших записах земельної ділянки ОСОБА_2 немає. План кадастрових змін території виготовлено ФОП, який не є експертом, не залучений судом, не попереджений про кримінальну відповідальність, межі земельної ділянки ОСОБА_2 визначені з її слів, кадастрового номеру земельної ділянки немає, різна площа земельної ділянки. Щодо земельної ділянки ОСОБА_6 , то він не є учасником справи, відповідно, документи, що стосуються його земельної ділянки, не мають відношення ні до позивача чи відповідача, ні до предмету спору.

В судове засідання, призначене на 18 лютого 2025 року, позивач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_12 не прибули, однак представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірительки, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги заперечив з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву, письмових поясненнях та з врахуванням раніше наданих пояснень, просив відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та представник третьої особи Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності учасників, які не прибули в судове засідання.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, зважаючи на таке.

Суд встановив, що рішенням Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1139 від 03 липня 2020 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства у с. Лозино Яворівського району Львівської області.

На замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_4 було виготовлено відповідний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Лозино Яворівського району Львівської області.

Однак рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № РВ-021 від 26 травня 2021 року відмовлено ОСОБА_2 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру зважаючи на те, що земельна ділянка, яку передбачається зареєструвати, розташована в межах іншої земельної ділянки або її частини.

Також суд встановив, що відповідач ОСОБА_3 отримала після смерті батька ОСОБА_10 спадщину, до складу якої увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 0,5861 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ № 076811, виданого 2001 року Лозинською сільською радою Яворівського району Львівської області, що встановлено із свідоцтва про право на спадщину.

Даний Державний акт містить схематичне зображення чотирьох окремих земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.

Суд звертає увагу, що конфігурація земельної ділянки, яка стосується предмета спору, згідно з цим Державним актом, є прямокутної форми.

Отриману в спадщину земельну ділянку площею 0,5861 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, відповідач ОСОБА_3 розділила її на 4 земельні ділянки та на підставі її заяви було внесена інформація до Державного земельного кадастру про земельні ділянки за кадастровими номерами: :11:004:0051, площею 0,1773 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; :11:003:0058, площею 0,1994 га, для ведення особистого селянського господарства; :11:003:0059, площею 0,1294 га, для ведення особистого селянського господарства; :11:003:0052, площею 0,0800 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується відповіддю Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 18 жовтня 2020 року.

Також на замовлення ОСОБА_3 ДП «Центр земельного державного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки у зв`язку із переоформленням Державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і для ведення особистого селянського господарства в с. Лозино Яворівського району Львівської області.

Дана технічна документація містить, серед іншого, кадастровий план земельної ділянки площею 0,1994 га, яка за своєю конфігурацією є прямокутною, суміжними землекористувачами вказано: від ОСОБА_15 , від Б до В землі загального користування (дорога), від В до Г землі загального користування (вулиця), від Г до Д землі ОСОБА_9 , від Д до А землі загального користування (дорога), план погоджено в 2012 році начальником Управляння Держкомзему у Яворівському районі ОСОБА_16 та сільським головою Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області Пурським І.С.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :11:003:0058.

Із Поземельної книги земельної ділянки кадастровий номер 465885200:11:003:0058 встановлено, що 08 липня 2014 року було здійснено записи 001, 002, 003, 004, відповідно до яких внесено дані про нового власника земельної ділянки ОСОБА_3 , на підставі відомостей про спадкування (записи не місять даних про поворотні точки меж земельної ділянки).

29 квітня 2020 року до Поземельної книги внесено записи 005, 006 про виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки.

31 березня 2021 року до Поземельної книги внесено запис 007 про виправлення помилок (внесення змін).

02 лютого 2022 року до Поземельної книги внесено записи 008 та 009 про виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки та запис, за результатами внесених змін земельна ділянка набуває 14 координатів поворотних точок меж земельної ділянки, змінюється конфігурація земельної ділянки (з прямокутної на шестикутну неправильної форми), в описі меж вказано: від А до ОСОБА_17 , від ОСОБА_18 , від В до ОСОБА_19 ОСОБА_3 , від Г до Д ОСОБА_6 , від Д до Е землі загального користування (дорога), від Е до А землі загального користування (вулиця). В Поземельній книзі вказано, що дані записи було внесено на підставі документації із землеустрою, яка розроблена СПД ОСОБА_8 .

Відповідно до Витягу НВ-022 від 02 лютого 2022 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку така належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , кадастровий номер :11:003:0058, на додатку до витягу відображений план земельної ділянки та її конфігурація, яка відрізняється від конфігурації земельної ділянки, відображеної в Державному акт про право власності на землю, описаному вище.

Відповідно до відповіді Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області, документація із землеустрою по зміні конфігурації земельної ділянки за кадастровим номером :11:003:0058, площею 0,1994 га, виконавцем робіт в місцевий фонд документації не передавалася.

Щодо права позивача ОСОБА_2 на земельну ділянку, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у якої їй надано Лозинською сільською радою Яворівського району Львівської області, суд зазначає таке.

Як описано вище, рішенням Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1139 від 03 липня 2020 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0712 га для ведення особистого селянського господарства у с. Лозино Яворівського району Львівської області.

Відповідно до положень ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття зазначеного рішення органу місцевого самоврядування) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтею 118 Земельного кодексу України (в цій же редакції) було встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим .

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Отже, відповідно до наведених норм законодавств, які врегульовують підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, встановлено, що у клопотанні про надання земельної ділянки у власність, особа зазначає цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри і додає до клопотання графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. А підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності, подає клопотання про надання земельної ділянки, яка розташована в конкретному місці, а не щодо невизначеної земельної ділянки.

Отже, питання місця розташування земельної ділянки, яка передається у власність особі, перевіряється відповідним органом місцевого самоврядування, який розглядає клопотання, і у випадку невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законодавства, містобудівної та іншої документації, такий орган відмовляє у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зі свого боку відповідач, якщо вважає, що ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на земельній ділянці, яка належить їй, ОСОБА_3 , чи на частині цієї ділянки (земельна ділянка з кадастровим номером :11:003:0058, площею 0,1994 га), має право звернутися до суду за захистом свого права власності, зокрема, з позовом про скасування зазначеного рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1139 від 03 липня 2020 року, чи іншим позовом, однак не зробила цього.

Також суд враховує відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0086, власником якої є ОСОБА_6 , зокрема, таке.

Так, згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0086, право власності на дану ділянку зареєстровано 25 листопада 2020 року, на підставі рішення органу місцевого самоврядування Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 19 жовтня 2020 року № 1292.

Представник позивача надала суду копію рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 19 жовтня 2020 року № 1292 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 », яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0712 га, кадастровий номер :11:003:0086, та передану дану земельну ділянку у власність ОСОБА_6 .

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ОСОБА_6 , з кадастровим номером :11:003:0086, встановлено, що земельна ділянка межує від ОСОБА_20 , від Б до В землі комунальної власності Лозинської сільської ради, від В до ОСОБА_21 , від Г до А землі комунальної власності Лозинської сільської ради.

При цьому, суміжного землекористувача (власника) ОСОБА_3 в даній документації не зазначено.

Також, як вбачається з Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Лозино Яворівського району Львівської області, виготовленого ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_2 , на підставі рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області № 1139 від 03 липня 2020 року, зокрема, Плану відведення земельної ділянки, Збірного кадастрового плану земельної ділянки, Кадастрового плану земельної ділянки, Схеми виносу меж земельної ділянки, Списку закріплених межових знаків на земельній ділянці, суміжними землекористувачами (власниками) земельних ділянок вказано: по довжині земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; по ширині земельної ділянки з обох боків землі комунальної власності.

Також із даного проекту встановлено, зокрема, що комісією сільської ради було погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_2 , водночас ОСОБА_3 не було погоджену межу ОСОБА_2 , при цьому комісія встановила, що існуюча межа земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проходить по проораній борозні, підстав для неузгодження межі немає, відповідно, комісія вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0712 га без погодження сусідки ОСОБА_3 , що підтверджується актом від 18 листопада 2020 року, складеним комісією Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області в складі сільського голови Пурського І.С., землевпорядника ОСОБА_22 , голови комісії ОСОБА_23 , сільського депутата ОСОБА_24 , землекористувача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка від підпису відмовилася.

Зі свого боку, відповідач ОСОБА_3 посилається на те, що отримала після смерті батька ОСОБА_10 спадщину, до складу якої увійшла, зокрема, земельна ділянка площею 0,5861 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ № 076811, виданого 2001 року. Даний Державний акт містить схематичне зображення чотирьох окремих земельних ділянок з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Отриману в спадщину земельну ділянку площею 0,5861 га ОСОБА_3 розділила її на 4 земельні ділянки та на підставі її заяви було внесена інформація до Державного земельного кадастру, зокрема, про земельну ділянку з кадастровим номером :11:003:0058, площею 0,1994 га, для ведення особистого селянського господарства. На замовлення ОСОБА_3 ДП «Центр земельного державного кадастру» розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки у зв`язку із переоформленням Державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і для ведення особистого селянського господарства в с. Лозино Яворівського району Львівської області. Дана технічна документація містить, серед іншого, кадастровий план земельної ділянки площею 0,1994 га, яка за своєю конфігурацією є прямокутною, суміжними землекористувачами вказано: від ОСОБА_15 , від Б до В землі загального користування (дорога), від В до Г землі загального користування (вулиця), від Г до Д землі ОСОБА_9 , від Д до А землі загального користування (дорога), план погоджено в 2012 році. Такі ж суміжні землекористувачі були вказані в Плані зовнішніх меж земельної ділянки до зазначеного Державного акта та в Описі меж земельної ділянки в Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером :11:003:0058 згідно із записом № 006.

Наведеним відповідач та її представник доводять, що дані документи підтверджують, що ОСОБА_2 ніколи не була користувачем чи власником спірної земельної ділянки або суміжної земельної ділянки, такі ділянки не виділялися позивачу у власність чи користування сільською радою.

При цьому, суд враховує, що рішення Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 було прийнято 19 жовтня 2020 року, сам проект був виготовлений 07 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_4 , державна реєстрація земельної ділянки здійснена 20 вересня 2020 року, а державна реєстрація за ОСОБА_6 права власності на дану земельну ділянку 25 листопада 2020 року.

Отже, перевірка місця розташування земельних ділянок ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_6 були здійснені у 2020 року, тобто до внесення оскаржуваних записів до Поземельної книги щодо земельної ділянки відповідача.

Також суд зазначає, що Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки у зв`язку із переоформленням Державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і для ведення особистого селянського господарства в с. Лозино Яворівського району Львівської області, була виготовлена на замовлення ОСОБА_3 ДП «Центр земельного державного кадастру» у 2012 році. В складі даної Технічної документації міститься Технічна документація зі складення державного акта на право приватної власності на землю, виготовлена ПП ОСОБА_25 на за мовлення ОСОБА_10 в 2001 році. При цьому, як зазначено вище, батько відповідача ОСОБА_10 мав у власності одну земельну ділянку, яку відповідач ОСОБА_3 після отримання спадщини розділила на 4 окремих земельних ділянки.

Водночас, технічна документація на земельні ділянки, надані ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , виготовлялася у 2020-2021 роках.

При оцінці доводів сторін та поданих ними доказів, суд враховує висновки, викладені в Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, де вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц вказав, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Тому суд надає перевагу відомостям, встановленим та зафіксованим в процесі виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_6 і ОСОБА_2 , оскільки такі виготовлені пізніше в часі, узгоджуються один з одним щодо розташування земельних ділянок, суміжних землекористувачів.

Описані вище документи спростовують твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , є суміжним землекористувачем до земельної ділянки ОСОБА_6 , кадастровий номер :11:003:0086.

Також, зважаючи на викладені вище обставини, враховуючи описане правове регулювання, суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_3 та її представника про те, що рішення органу місцевого самоврядування не містить посилання на точне місце розташування земельної ділянки, а лише те, що земельна ділянка розташована в с. Лозино, а також, що дане рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою підтверджує лише отримання позивачем дозволу на території с. Лозино, а не на земельній ділянці відповідача або ділянці поруч з нею.

Крім того, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач жодним чином не вказує на те, які її права та інтереси порушують оскаржувані записи, оскільки як зазначено вище, позивач в порядку ст. 118 Земельного кодексу України розпочала процес приватизації земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні.

Отже, у спірному випадку підлягає судовому захисту законний інтерес позивача ОСОБА_5 в отримання у власність (приватизації) земельної ділянки, щодо якої нею отримано відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування та розпочато оформлення необхідних документів.

Так, відповідно до ст. 2 Цивільного кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У Постанові Верховного Суду від 21 вересня 22 року у справі № 908/976/19 вказано, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

Постанова Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 містить посилання на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як передбачено п. б ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст.118 ЗК України.

Згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування ,який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень,визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у разі формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою.

Такі ж правові висновки зроблені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17, від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19, від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20, від 10 січня 2023 року у справі №607/19806/18, від 26 березня 2024 року у справі № 278/4152/21.

Отже, оскільки ОСОБА_2 у визначеному законом порядку розпочала процес передачі їй у власність земельної ділянки, подала заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розробила проект землеустрою, то вона отримала легітимні сподівання та правомірні очікування на законне завершення такої процедури прийняття відповідним органом рішення про затвердження проекту землеустрою та надання їй земельної ділянки у власність.

Таким чином, інтерес ОСОБА_2 у формування земельної ділянки за її заявою та поданими документами, підлягає правовому захисту.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про скасування оскаржуваних записів Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058, суд зазначає таке.

Щодо запису № 007 від 31 березня 2021 року.

Запис № 007 було внесено 31 березня 2021 року, в графі суть зміни вказано внесення змін (виправлення помилок), підстава внесення змін отримання інформації в порядку інформаційної взаємодії.

Так, виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, регламентовано ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр» та п. п. 138-161 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі Порядок № 1051).

Так, за змістом ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр`у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до п. 63 Порядку № 1051 виправлення технічних помилок у Поземельній книзі або на окремих її аркушах здійснюється відповідно до пунктів 138-161 цього Порядку.

Відповідно до пункту 138 Порядку № 1051 помилками у Державному земельному кадастрі є: 1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; 2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); 3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель щодо визначення характеристик об`єктів Державного земельного кадастру в натурі (на місцевості) із порушенням (зміною) їх значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж земельних ділянок та/або площі (в тому числі виявлена під час або після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про земельні ділянки та інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 01 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою); 4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; 5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель; 6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки; 7) помилка у застосуванні систем координат земельних ділянок (в тому числі помилка, що виникає під час перерахунку із однієї системи координат в іншу), які були сформовані до 01 січня 2013 року та відомості про які були перенесені до Державного земельного кадастру, та помилка у відомостях щодо місця розташування земельних ділянок (зміщення, розворот, віддзеркалювання) з урахуванням суміжних землеволодінь та землекористувань.

Відповідно до п. 5 Загальної частини Порядку, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Отже, чинним законодавством встановлено порядок виправлення технічних помилок, зокрема, допущених під час визначення меж суміжних земельних ділянок, відповідно державний кадастровий реєстратор в межах наданих йому повноважень може вносити виправлення, зокрема, у порядку інформаційної взаємодії.

Однак стороною позивача надано будь-яких вмотивованих пояснень та належних доказів, які б доводили протиправність чи безпідставність запису № 007 від 31 березня 2021 року у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , внесення його безпідставно, та, як наслідок, що внесенням цього запису внесено зміни до земельної ділянки відповідача, які б перешкоджали ОСОБА_5 завершити процес приватизації земельної ділянки, щодо якої нею було розроблено відповідну технічну документацію.

Суд звертає увагу, що із рішення № РВ-021 від 26 травня 2021 року про відмову ОСОБА_2 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру щодо реєстрації земельної ділянки, встановлено, що ділянка ОСОБА_2 перетинається з ділянкою кадастровий номер :11:003:0058, яка належить ОСОБА_3 , площа співпадає на 3,085 %.

Із викопіювання з кадастрової карти (плану), яка є додатком до даного рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, встановлено, що всі земельні ділянки, в тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є прямокутної форми, з чотирма кутами кожна.

Такі відомості щодо форми земельної ділянки були відображені станом на 26 травня 2021 року, а оскаржуваний запис № 007, яким, на думку сторони позивача, змінено конфігурацію земельної ділянки ОСОБА_3 , з розширенням на площу земельної ділянки ОСОБА_2 , внесено 31 березня 2021 року, однак форма земельної ділянки на кадастровій карті не змінилася, а запис № 007 від 31 березня 2021 року в Поземельній книзі не містить зміни поворотних точок.

Також суд враховує, що площа співпадіння земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 становить 3,085 %, тобто є незначною, враховуючи площу земельних ділянок позивача та відповідача.

Підсумовуючи наведене вище, враховуючи предмет та підстави позову, суд вважає, що позивачем не доведено, що внесення оскаржуваного запису № 007 від 31 березня 2021 року в Поземельній книзі щодо земельної ділянки :11:003:0058, було причиною відмови в реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_2 було розроблено документацію із землеустрою, а також не надано доказів протиправності внесення цього запису в Поземельну книгу, тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про скасування запису № 007 від 31 березня 2021 року задоволенню не підлягає.

Щодо записів № 008 та № 009 від 02 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки.

При відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки) (ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) уразі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).

Відповідно до п. 121 Порядку № 1051, для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо складу угідь, меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі, до території обслуговування якої включена земельна ділянка, нормативної грошової оцінки, відомостей про заходи щодо охорони земель і ґрунтів, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються, зокрема, оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких зміни.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, для внесення до відомостей про земельну ділянку змін про межі земельної ділянки, обов`язковою умовою є розроблення документації із землеустрою, яка є підставою для внесення таких змін.

Необхідності розроблення такої документації відповідачі також не заперечили.

Також в самих оскаржуваних записах Поземельної книги № 008 і № 009 вказано, що дані записи було внесено на підставі документації із землеустрою, яка розроблена СПД ОСОБА_8 .

Однак, ні відповідач ОСОБА_3 чи її представник, ні Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, не надали суду такої документації.

Також суд неодноразово витребував таку документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка була розроблена СПД ОСОБА_8 , на підставі якої 02 лютого 2022 року внесено зміни у координати поворотних точок земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0058, а саме ухвалами від 07 червня 2023 року та 11 вересня 2024 року.

Відповідно до відповіді Відділу № 7 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, документація із землеустрою по зміні конфігурації земельної ділянки за кадастровим номером :11:003:0058, площею 0,1994 га, виконавцем робіт в місцевий фонд документації не передавалася.

Зі свого боку ОСОБА_2 /, звертаючись до суду із даним позовом, вказує, що межі земельної ділянки відповідача згідно із каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки, згідно із оскаржуваними записами у Поземельній книзі, які внесені без достатніх підстав, накладаються на межі земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, що позбавляє її права приватизувати земельну ділянку.

Суд враховує, що після внесення оскаржуваних записів до Поземельної книги, змінилася конфігурація земельної ділянки відповідача відносно конфігурації, зображеної в описаному вище Державному акті про право власності на земельну ділянку, який було видано батьку відповідача ОСОБА_10 .

При цьому, стороною відповідача не надано технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058, яка належить відповідачу ОСОБА_3 , зокрема, технічної документації на підставі якої було внесено виправлення № 008, 009 до Поземельної книги земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058.

Щодо доводів представника ОСОБА_3 про те, що така документація однозначно була, інакше відповідні записи в Поземельну книгу не могли б бути внесені, суд зазначає таке.

По перше, такі твердження фактично є припущенням, оскільки не підтверджені жодним доказом.

По друге, значення має не лише сам факт розроблення такої документації, а й дослідження її судом як доказу у справі та перевірка на відповідність вимогам законодавства, встановлення, зокрема, підстав для зміни конфігурації ділянки, її довжини та ширини, розташування поворотних точок, зазначення та врахування меж суміжних землевласників (землекористувачів) тощо.

Однак у зв`язку з ненаданням відповідачами та на розробником на запити суду документації із землеустрою щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058, на підставі якої було внесено записи № 008 і № 009 до Поземельної книги, суд не має можливості дослідити та надати такій документації відповідну оцінку, зокрема щодо спірного питання зміни конфігурації ділянки.

При цьому, суд наголошує, що згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Також згідно із ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

А відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладені вище обставини та норми процесуального законодавства, суд вважає, що відповідачами не доведено підставності та правомірності внесення до Поземельної книги земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058, яка належить ОСОБА_3 , оскаржуваних записів від 02 лютого 2022 року № 008 і № 009, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині слід задовольнити і скасувати дані записи.

Щодо способу захисту порушеного інтересу позивача ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Як неодноразово роз`яснювалось Великою Палатою Верховного суду, зокрема у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до п. п. 60, 61 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором, зокрема, на підставі рішення суду.

Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що законодавством передбачено скасування раніше внесених записів у Поземельній книзі в разі ухвалення відповідного рішення суду, отже, позивач обрала спосіб захисту свого порушеного інтересу, який безпосередньо визначено законодавством.

Щодо посилання представника відповідача Лозинської М.Д. на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 727/2415/22, суд вважає, що дані висновки є нерелевантними при вирішенні справи, що розглядається, зважаючи на таке.

Як вбачається із змісту цієї постанови, в даній справі Чернівецька міська рада звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2, державний кадастровий реєстратор відділу у м. Чернівці Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та скасування записів в поземельній книзі. Позовну заяву мотивовано тим, що спірні записи внесені державним кадастровим реєстратором на підставі неіснуючої технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, виготовленої ТОВ «ДЗК ПЛЮС» ОСОБА_3, фактично призвели до узаконення самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності. Позивач вважав, що державний кадастровий реєстратор узаконив неправомірну зміну конфігурації земельної ділянки третьої особи без погодження меж із сусідніми землекористувачами, що, як наслідок, призвело, в тому числі, і до захоплення (шляхом включення до її складу) частини земель запасу міста, чим позбавив позивача права на вільне розпорядження землями запасу міста як комунальним майном.

Отже, в справі, на яку посилається представник відповідача, позов подано органом місцевого самоврядування як власником земель комунальної власності відповідної територіальної громади, в зв`язку із захопленням, на думку позивача, частини земель запасу міста, чим позбавлена його права на вільне розпорядження землями запасу міста як комунальним майном.

Водночас, у справі, що розглядається, позивач ОСОБА_2 звернулася із позовом про скасування записів у Поземельній книзі з метою усунення перешкод в реалізації свого права та законного інтересу на отримання у власність (завершення приватизації) земельної ділянки із земель комунальної власності, дозвіл на що їй був наданий відповідним органом місцевого самоврядування і нею з цією метою було розроблено відповідний проект землеустрою.

Тобто правова та фактична природа спірних правовідносин, статус сторін і підстави позовів в цих справах є різними.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд, дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача (Чернівецької міської ради) може бути звернення до суду з вимогами про витребування землі із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, у разі, якщо буде доведено, що позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав. А задоволення позовних вимог про скасування запису в Поземельній книзі та про визнання незаконними та протиправними дій ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, не може привести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема, повернення у його володіння або користування частини земель запасу міста.

Однак ОСОБА_2 , не будучи власником спірної земельної ділянки чи її частини, не може звертатися до суду з позовом витребування землі із чужого незаконного володіння або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме земельною ділянкою, щодо якої між нею та ОСОБА_3 фактично існує спір.

Зважаючи на викладене вище, суду вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного інтересу шляхом скасування спірних записів № 008 і № 009 у Поземельній книзі надасть позивачу можливість поновити право і можливість на оформлення права власності на земельну ділянку шляхом відновлення попереднього становища, яке існувало до внесення цих змін.

Також, на думку суду, такий спосіб захисту є пропорційним і щодо втручання в право власності відповідача ОСОБА_3 , оскільки не матиме наслідком припинення її права власності на земельну ділянку загалом.

Щодо позовний вимог про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування оспорюваних записів та приведення у відповідність відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058 та її конфігурацію до координат поворотних точок меж земельної ділянки, які були в Поземельній книзі та Державному земельному кадастрі до 31 березня 2021 року, тобто до моменту внесення змін до них, суд вважає, що такі не підлягають задоволення, зважаючи на таке.

По перше, як зазначено вище, суд відмовив у задоволенні позовної вимоги про скасування запису в Поземельній книзі № 007 від 31 березня 2021 року.

По друге, відповідно до наведених вище норм п. п. 60, 61 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду, а скасування запису здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Отже, рішення суду про скасування записів у Поземельній книзі є підставою для скасування таких записів Державним кадастровим реєстратором шляхом внесення до Державного земельного кадастру відповідних відомостей про його скасування із зазначенням дати та підстави, а тому додатково зобов`язувати Державного кадастрового реєстратора суд не має підстав та необхідності.

Також згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За подання позовної заяви ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 12 квітня 2023 року.

Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Зважаючи на наведене вище, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що слід стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та Головного управління Держеокадастру у Львівській області на користь позивача ОСОБА_2 половину сплаченого нею судового збору за подання позовної у розмірі по 536,80 грн, по 268,40 грн з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 76-81, 89, 141, 258, 264-265, 268, ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати записи № 008 від 02 лютого 2022 року та № 009 від 02 лютого 2022 року у Поземельній книзі щодо земельної ділянки кадастровий номер :11:003:0058.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на користь ОСОБА_2 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 06 березня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, , адреса місцезнаходження: м. Львів, вул. Чорновола, 4;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області, , адреса місцезнаходження: Львівська область, Яворівський район, смт Івано-Франкове, пл. Ринок, 1.

Суддя Д.Б. Поворозник