ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2025 року

м. Харків

справа №641/5779/24

провадження №22-ц/818/690/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - Харківська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції України в Харківській області, Державна казначейська служба України, Офіс Генерального прокурора, Національна поліція України,

треті особи - ОСОБА_3 , Державне бюро розслідувань, Донецька обласна прокуратура,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, треті особи: ОСОБА_3 , Державне бюро розслідувань, Донецька обласна прокуратура про визнання дій та бездіяльності неправомірними та відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року, постановлену суддею Щепелевої Г.М.,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в якому просили:

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача Харківської обласної прокуратури щодо не перешкоджання Банку та забезпечення Банку 02.03.2006 вигнання керівництва та працівників ТОВ СП Веда-Холдинг, ТОВ СУТП «Агросинтез», ТОВ Діскавері+, ТОВ СП Едіс та інших з території млинового комплексу ТОВ СП Веда- Холдинг - ТОВ СУТП «Агросинтез» і з земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача Харківської обласної прокуратури щодо забезпечення Банку 02.03.2006 залишення на території та привласнення Банком в подальшому всього майна, яке перебувало на території за адресою АДРЕСА_1 , та яке належало ТОВ СП Веда-Холдинг, ТОВ СУТП «Агросинтез», ТОВ Діскавері+, ТОВ СП Едіс та іншим і яке ніяким чином не могло мати відношення до власності Банку чи афілійованих з Банком структур;

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006 ряду документів та жорсткого диску (магнітного носія), без яких ставала неможливою робота, зокрема ТОВ Діскавері+ та які не мали ніякого відношення до відкритих кримінальних справ;

- визнати незаконними та протиправними дії відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення з матеріалів кримінальної справи №22060055 та привласнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою частини документів у 2006 - 2012, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006, які були інтелектуальною власністю ОСОБА_3 та були необхідними для роботи, зокрема ТОВ Діскавері+ згідно з договором про спільну діяльність від 29.09.2005, і не могли стати речовими доказами;

- визнати незаконним та протиправним вилучення відповідачем Харківською обласною прокуратурою з матеріалів кримінальних проваджень №0000592 та №0000584 від 19.12.2012 і знищення відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області частини документів у 2006 - 2024, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006, які могли стати речовими доказами;

- визнати незаконними та протиправними дії відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, безпідставне затягування досудового розслідування на 12 (Дванадцять) років, винесення 18 (вісімнадцяти) постанов про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, в своїй більшості ідентичних до крапки та букви одна одній без надання належної правової оцінки доводам заявників та всім наявним доказам;

- визнати незаконними та протиправними дії відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо нехтування мотивувальних частин рішень слідчих суддів по скасуванню постанов та клопотань про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012 в частині зауважень про ненадання належної правової оцінки всім наявним доказам та доводам потерпілих (позивачів);

- визнати дії та бездіяльність відповідачів Харківської обласної прокуратури на протязі 18 років та ГУНП України в Харківській області на протязі 9 років такими, що порушують норми чинного законодавства України та містять ознаки приховування кримінальних правопорушень Банку на протязі 18 років і протидії законній господарській діяльності ряду підприємств, зокрема ТОВ «Діскавері+»;

- визнати дії та бездіяльність відповідачів Харківської обласної прокуратури на протязі 18 років та ГУНП України в Харківській області на протязі 9 років такими, що призвели до втрати у 2010 позивачами єдиного житла позивачів, та поневіряння позивачів по знімним квартирам на протязі 14 років;

- визнати незаконними та протиправними дії третіх осіб Офісу Генерального прокурора та Національної поліції України щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області;

- визнати незаконними та протиправними дії третіх осіб Донецької обласної прокуратури та Державного бюро розслідувань щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження 0000538 від 27.05.2015 та щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України при досудовому розслідуванні цього провадження;

- стягнути за рахунок державного бюджету з відповідача Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 9 625 513 грн (дев`ять мільйонів шістсот двадцять п`ять п`ятсот тринадцять грн.), ОСОБА_2 9 345 513 грн (дев`ять мільйонів триста сорок п`ять п`ятсот тринадцять грн.) матеріальної шкоди, завданої їм незаконними та протиправними діями органів державної влади - Харківською обласною прокуратурою, Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області та їх попередниками за бездіяльності та сприяння Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України і Державного бюро розслідувань;

- стягнути за рахунок державного бюджету з відповідача Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 221 000 грн (двісті двадцять одна тисяча), ОСОБА_2 221 000 грн (двісті двадцять одна тисяча) моральної шкоди, завданої їм незаконними та протиправними діями органів державної влади - Харківською обласною прокуратурою, Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області та їх попередниками за бездіяльності та сприяння Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України і Державного бюро розслідувань.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року Клопотання Донецької обласної прокуратури та Національної поліції України щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог на підставі п. 1 ч. 1 ст 255 ЦПК України задоволено. Закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, треті особи: ОСОБА_3 , Державне бюро розслідувань, Донецька обласна прокуратура про визнання дій та бездіяльності неправомірними та відшкодування шкоди, в частині позовних вимог про:

-визнання незаконними та протиправними дій відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006 ряду документів та жорсткого диску (магнітного носія), без яких ставала неможливою робота, зокрема ТОВ Діскавері+ та які не мали ніякого відношення до відкритих кримінальних справ;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення з матеріалів кримінальної справи №22060055 та привласнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою частини документів у 2006 - 2012, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006, які були інтелектуальною власністю ОСОБА_3 та були необхідними для роботи, зокрема ТОВ Діскавері+ згідно з договором про спільну діяльність від 29.09.2005, і не могли стати речовими доказами;

-визнання незаконним та протиправним вилучення відповідачем Харківською обласною прокуратурою з матеріалів кримінальних проваджень №0000592 та №0000584 від 19.12.2012 і знищення відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області частини документів у 2006 - 2024, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006,які могли стати речовими доказами;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, безпідставне затягування досудового розслідування на 12 (Дванадцять) років, винесення 18 (вісімнадцяти) постанов про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, в своїй більшості ідентичних до крапки та букви одна одній без надання належної правової оцінки доводам заявників та всім наявним доказам;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо нехтування мотивувальних частин рішень слідчих суддів по скасуванню постанов та клопотань про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012 в частині зауважень про ненадання належної правової оцінки всім наявним доказам та доводам потерпілих (позивачів);

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Офісу Генерального прокурора та Національної поліції України щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області.

-визнання незаконними та протиправними дій Харківської обласної прокуратури щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження №0000538 від 27.05.2015, щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України при досудовому розслідуванні цього провадження та щодо винесення 12 безпідставних постанов про закриття кримінального провадження №0000538 від 27.05.2015, які містять ознаки приховування кримінальних правопорушень посадови осіб структурних підрозділів відповідача. Роз`яснено позивачам, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокуратури під час досудового розслідування віднесено до компетенції суду кримінальної юрисдикції. В задоволенні клопотання представника третьої особи Державного бюро розслідування про відмову у задоволенні клопотання позивачів про залучення до участі Державного бюро розслідувань в якості третьої особи відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Харківській області, Державної казначейської служби України, Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України, треті особи: ОСОБА_3 , Державне бюро розслідувань, Донецька обласна прокуратура про визнання дій та бездіяльності неправомірними та відшкодування шкоди, до судового розгляду по суті позовних вимог з викликом сторін.

В апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду першої інстанції в частині закриття провадження щодо позовних вимог про визнання дій та бездіяльності органів державної влади протиправними та незаконними і відшкодування шкоди скасувати і направити справу для продовження розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд не взяв до уваги, не визначився з мотивами, з яких вони подали позовну заяву. Також судом першої інстанції проігноровано повторюваність протиправної поведінки, її тривалість, вік та стан здоров`я позивачів.

У відзивах на апеляційну скаргу Офіс Генерального прокурора, ГУНП України в Харківській області та Державне бюро розслідувань просять апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Офісу Генерального прокурора та Національної поліції України щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області, не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду саме в порядку кримінального судочинства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у цій справі є, зокрема, -визнання незаконними та протиправними дій відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006 ряду документів та жорсткого диску (магнітного носія), без яких ставала неможливою робота, зокрема ТОВ Діскавері+ та які не мали ніякого відношення до відкритих кримінальних справ;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідача Харківської обласної прокуратури щодо вилучення з матеріалів кримінальної справи №22060055 та привласнення відповідачем Харківською обласною прокуратурою частини документів у 2006 - 2012, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006, які були інтелектуальною власністю ОСОБА_3 та були необхідними для роботи, зокрема ТОВ Діскавері+ згідно з договором про спільну діяльність від 29.09.2005, і не могли стати речовими доказами;

-визнання незаконним та протиправним вилучення відповідачем Харківською обласною прокуратурою з матеріалів кримінальних проваджень №0000592 та №0000584 від 19.12.2012 і знищення відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області частини документів у 2006 - 2024, вилучених згідно протоколів виїмки від 02.03.2006, 23.05.2006 та 02.06.2006,які могли стати речовими доказами;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, безпідставне затягування досудового розслідування на 12 (Дванадцять) років, винесення 18 (вісімнадцяти) постанов про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012, в своїй більшості ідентичних до крапки та букви одна одній без надання належної правової оцінки доводам заявників та всім наявним доказам;

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Харківської обласної прокуратури та ГУНП України в Харківській області щодо нехтування мотивувальних частин рішень слідчих суддів по скасуванню постанов та клопотань про закриття кримінального провадження №0000592 від 19.12.2012 в частині зауважень про ненадання належної правової оцінки всім наявним доказам та доводам потерпілих (позивачів);

-визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Офісу Генерального прокурора та Національної поліції України щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області.

-визнання незаконними та протиправними дій Харківської обласної прокуратури щодо порушення розумних строків досудового розслідування кримінального провадження №0000538 від 27.05.2015, щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України при досудовому розслідуванні цього провадження та щодо винесення 12 безпідставних постанов про закриття кримінального провадження №0000538 від 27.05.2015, які містять ознаки приховування кримінальних правопорушень посадови осіб структурних підрозділів відповідача. Позивачі визнані потерпілими у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, судоустрій, судочинство, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства визначаються виключно законами. Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ст. 3 КПК України).

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено параграфом 1 глави 26 КПК України.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

При цьому, скарги на інші, окрім визначених у ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України).

За таких обставин, спір, який виник між позивачами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачами - Харківською обласною прокуратурою, Головним управлінням Національної поліції України в Харківській області, Державною казначейською службою України, Офісом Генерального прокурора, Національною поліцією України в частині визнання незаконними та протиправними дій відповідачів Офісу Генерального прокурора та Національної поліції України щодо відсутності належного контролю за дотриманням чинного законодавства України відповідачами Харківською обласною прокуратурою та ГУНП України в Харківській області у справі підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» зазначив, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Також, у рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 р. № 6-рп/2001 зазначено, що захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб як і діяльність суду, має свої особливості.

Аналогічний висновок зроблено Конституційним Судом України у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, в якому зазначено, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України.

Враховуючи викладене, спір, який виник між сторонами в цій справі, підлягає розгляду в порядку, передбаченому КПК України в межах кримінального, а не цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій (ч.1 ст.40 КПК України).

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Законність процесуальних актів, дій чи бездіяльності, вчинених при здійсненні процесуальних повноважень, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання здійснити контроль за процесуальною діяльністю поза межами відповідного процесуального регулювання є протиправним втручанням у діяльність особи, наділеної в установленому порядку процесуальними правами, та є посяганням на її процесуальну незалежність.

Отже, спори, які стосуються перевірки правомірності дій (рішень) правоохоронних органів, вчинених (прийнятих) при досудовому розслідуванні не відносяться до цивільної юрисдикції.

Таким чином, при визначенні юрисдикції у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень має значення, в тому числі, і предмет спору. У разі, коли він виник чи пов`язаний з кримінальним провадженням, то на такі правовідносини цивільна юрисдикція не поширюється.

Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 826/13340/15.

Суд першої інстанції вірно визначився із характером правовідносин, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України в оскаржуваний частині ухвали. Дана справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 03.04.2025 року.