У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"01" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю секретаря Зілінської М.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла вказана вище позовна заява.

Справа була передана в провадження судді Арапіної Н.С., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.28-29)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.33).

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва №174 від 20 березня 2025 року, відповідно до п.п. 2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи.

24 березня 2025 року вказану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 березня 2025 року справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 квітня 2025 року на 11 годину 00 хвилин.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Вивчивши матеріали справи, судом установлено, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним уст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 5 ст.177 ЦПК України).

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний Суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

В позовній заяві стверджується, що позивач ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до 24 лютого 2022 року проживали в м.Києві, проте в зв`язку із збройною агресією РФ, позивач з дітьми була вимушена виїхати за межі України - до Болгарії, однак через незнання мови, повернулась до України.

При цьому в позовній заяві не зазначено, коли саме ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виїхали за межі України та коли повернулись.

Єдиним документом, на який посилається позивач (яка також є законним представником неповнолітніх позивачів) на підтвердження цих обставин є копія закордонного паспорту ОСОБА_1 .

До позовної заяви долучено ксерокопії 4 сторінок паспорту позивача, з яких не вбачається перетину державного кордону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Крім того, до позовної заяви долучена копія документу, виданого в Республіці Болгарія, складеного іноземною мовою. Офіційний переклад цього документу позивачем не наданий.

Згідно ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що подані судові документи повинні бути викладенні державною мовою. Така правова позиція викладена у ухвалі Верховного суду України від 31 березня 2020 року у справі №636/398/19, провадження №61-5685ск20; від 19 березня 2020 року у справі № 629/5741/19, провадження №61-5019ск20; від 02 березня 2020 року у справі №623/4072/19, провадження №61-2581ск20; від 27 лютого 2020 року у справі №638/6372/19, провадження №61-2956ск20.

В даному випадку, відсутність перекладу цього документу українською мовою, унеможливлює надання йому оцінки судом.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Залишення позову без руху не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх позивачів, має подати до суду позовну заяву в новій редакції, з додержанням вимог ст.175 ЦПК України, з урахуванням недоліків, наведених в даній ухвалі щодо викладення фактичних підстав позову, долучивши докази на підтвердження викладених у позові обставин: проживання ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до 24 лютого 2022 року в м.Києві; перетину всіма позивачами Державного кордону України після 24 лютого 2022 року (відповідь Державної прикордонної служби), перебування позивачів у Болгарії (якщо документи складені іноземною мовою - з нотаріально посвідченим перекладом).

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 175, 177, 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , до держави російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху та запропонувати позивачу (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх позивачів) в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, позов підлягає залишенню без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я