ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5546/21 Провадження № 2/636/1037/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання їх спільної дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею (матір`ю ) за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши у якості третьої особи Службу у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона та відповідач перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Після припинення відносин між ними син проживав з нею, а відповідач за попередньою домовленістю забирав сина до себе у зручний для нього час, а коли повертав сина до неї, вчиняв бійки та погрожував їй та її співмешканцю. З червня 2021 року відповідач забрав дитину до себе та не повертає їй сина, якого вона мала можливість побачити 09.09.2021 у дитячому садку. Позивачка зазначала, що при проживанні сина з батьком її особисте спілкування з дитиною носить нерегулярний характер, що тягне за собою порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю, та може мати негативний вплив на подальший розвиток дитини. Зазначала, що відокремлення дитини від матері буде суперечити інтересам дитини, про що й зазначено у висновку Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14.12.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області було змінено на територіальну підсудність Глобинського районного суду Полтавської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду № 65 від 17.11. 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальну підсудність Чугуївського міського суду Харківської області відновлено з 23.11.2022 року.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30.06.2023 року замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської областіна Службу у справах дітей Чкаловської територіальної громади Чугуївського району Харківської області.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 16.04.2024 року за заявою позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною нею місця проживання як внутрішньо переміщеної особи замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей Чкаловської територіальної громади Чугуївського району Харківської областіна Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від13.11.2024 року замінено третю особу у цій справі - Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

17.02.2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 в особі представника за довіреністю ОСОБА_8 на позовну заяву, в якому міститься прохання про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у 2020 році остання пішла від ОСОБА_2 , залишивши на його утриманні та вихованні малолітнього сина. Інколи позивачка забирала дитину на декілька днів та повертала її брудною, неохайною, в одному і тому же одязі. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 , веде не здоровий образ життя, неодноразово була помічена в сумнівних компаніях. Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 29.09.2021 року на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини всіх її доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області заборгованість позивачки по сплаті аліментів на сина сукупно перевищує суму виплат за три місяці присуджених аліментів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, однак йому було відмовлено у відкритті кримінального провадження. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.01.2025 зобов`язано Чугуївський відділ поліції ГУНП в Харківській області відкрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України. На даний час дитина проживає з відповідачем, в її вихованні та утриманні позивачка участі не приймає, своє місцезнаходження відповідачу не повідомляє.

Учасники справи до судового засідання не з`явились, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, причини своєї неявки до суду не повідомили.

Представник третьої особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій повідомляє, що наразі надати до суду грунтований висновок щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання їх малолітнього сина, не виявляється можливим, оскільки наявних матеріалів для розгляду цього питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, не достатньо. Батьки дитини за отриманням відповідного висновку до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не звертались. Після отримання передбачених документів питання визначення місця проживання дитини буде розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради та складено висновок.

У зв`язку із зазначеним суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наданих доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом при розгляді цієї справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у близьких стосунках без реєстрації шлюбу, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в свідоцтві про народження якого записані батьками. Зазначене підтверджується копією свідоцтві серії НОМЕР_1 , виданого13 січня 2017 року виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №03. Сторони разом з дитиною проживали за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстровані ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідками Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 16.08.2019 та від 01.09.2021, а також не оспорюється учасниками справи. На час розгляду справи судом встановлено, що сторони проживають окремо. Як зазначала ОСОБА_1 після припинення відносин з відповідачем вона з іншим співмешканцем проживала разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , а потім з червня 2021 року відповідач забрав дитину до себе та не повертає їй сина, якого вона мала можливість побачити 09.09.2021 у дитячому садку. Подалі,01.02.2024 року позивачка звернулася до суду із заявою про заміну третьої особи у справі у зв`язку з взяттям її на облік внутрішньо переміщеної особи, зазначивши своїм фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 .

Згідно наданої позивачкою копії довідки Чкаловського закладу дошкільної освіти (ясла- садок) «Веселка» Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 01.09.2021 № 01-44/80 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує вказаний заклад з 18..02.2021 року, а згідно характеристики вихователя-методиста цього закладу від 01.09.2021 № 01-44/81 дитина добре розвинена фізично, емоційно врівноважений, опановує освітню програму відповідно до вікових особливостей. Активну участь у житті дитини приймає батько ОСОБА_5 , та іноді його мати. Батьки контактують з вихователем, цікавляться життям і розвитком дитини в закладі.

Як вбачається з відповіді від 12.09.2024 № 12718/119-91/04/22-2024 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області на розгляді управління перебували звернення ОСОБА_1 №5601 від 21.06.2021 про те, що ОСОБА_2 забрав з дитячого садочка 18.06.2021 т року сина ОСОБА_3 та не віддав заявниці; за № 8487 від 16.12.2022 про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 відвіз спільну дитину ОСОБА_3 до своєї сестри (заради безпеки), а номер не залишив; за № 984 від 09.02.2023 про те, що через військову агресію рф, її чоловік ОСОБА_2 відвіз спільну дитину ОСОБА_3 у Дніпропетровську область та не дозволяє побачення. За результатами перевірки даних звернень ознак кримінального та адміністративного правопорушень не встановлено. Про зазначене повідомлено ОСОБА_1 .

З пояснень відповідача у наданому ним відзиві на позов, вбачається. що у 2020 році ОСОБА_1 пішла від ОСОБА_2 , залишивши на його утриманні та вихованні малолітнього сина. Інколи позивачка забирала дитину на декілька днів та повертала її брудною, неохайною, в одному і тому же одязі. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 , веде не здоровий образ життя, неодноразово була помічена в сумнівних компаніях.

Судовим наказом Чугуївського міського суду Харківської області від 29.09.2021 року на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі частини всіх її доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Зазначене судове рішення не виконується, утворилась велика заборгованість за аліментами. Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області заборгованість позивачки по сплаті аліментів на сина сукупно перевищує суму виплат за три місяці присуджених аліментів, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, однак йому було відмовлено у відкритті кримінального провадження. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 13.01.2025 зобов`язано Чугуївський відділ поліції ГУНП в Харківській області відкрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КК України. На даний час дитина проживає з відповідачем, в її вихованні та утриманні позивачка участі не приймає, своє місцезнаходження відповідачу не повідомляє.

Вищезазначені обставини підтверджуються наданими відповідачем: копією постанови Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків) про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 від 28.12.2021 про примусове стягнення за судовим наказом № 636/3255/21, виданого 17.12.2021 Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Починаючи з 14.07.2021 року, і до досягнення дитиною повноліття; копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_6 , складеного Чугуївським ВДВС у Чугуївському районі Харківської області станом на 21.11.2024 року, відповідно до якого розмір заборгованості складає 105 718, 18 грн., а також витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження 0000019 від 16.01.2025 щодо ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КК України за заявою потерпілого ОСОБА_2 .

Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з копії висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ухваленого 24.11. 2021 року за №01-40/4593 Службою у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, враховуючи роль матері у житті дитини та те, що відокремлення дитини від матері буде суперечити інтересам дитини, беручи до уваги акт оцінки потреб матері дитини, акт обстеження умов проживання ОСОБА_1 , виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області вважала за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Між тим суд не може погодитись з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обгрунтованим та не відповідає фактичним обставинам як на момент його складання, так і на час розгляду справи судом.

Так вказаний висновок грунтується лише на поясненнях позивачки, яка на момент складання акту проживала тимчасово у співмешканця за адресою: АДРЕСА_1 , та без врахування позиції відповідача; акт проведення оцінки рівня безпеки дитини не наданий до суду та складений без врахування умов проживання дитини у батька з вересня 2021 року. Висновок не містить даних про матеріальний рівень проживання сторін, прихильність дитини до кожного з батьків, наявність у них умов для належного виховання та утримання малолітнього сина.

Крім того, як зазначив у своїй заяві представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надав до суду заяву, в якій повідомляє, що наразі надати до суду грунтований висновок щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання їх малолітнього сина, не виявляється можливим, оскільки наявних матеріалів для розгляду цього питання на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, не достатньо. Батьки дитини за отриманням відповідного висновку до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не звертались.

Між тим надані відповідачем до суду матеріали свідчать про те, що малолітній син проживає з батьком, матір (позивачка) не утримує дитину, має велику заборгованість за аліментами, і будь-яких достовірних даних про те, що ОСОБА_1 має можливість створити дитині належні та більш сприятливі ніж у ОСОБА_2 умови для виховання і розвитку, остання не надала.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин зазначену правову позицію Верховного Суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені останньою, тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд зауважує, що мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця проживання (ВПО): АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача: ОСОБА_7 , НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, , юридична адреса: 61002,м. Харків вул. Чернишевська, буд.55

Повний текст рішення суду складений 07 березня 2025 року.

Суддя: І.В. Карімов