ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 квітня 2025 року

м. Харків

Справа № 638/18231/24

Провадження № 22-ц/818/2143/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2024 року, ухвалене суддею Подус Г.В., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обгрунтування позову зазначає, що 21 листопада 2022 року о 14-01 год. в м. Харкові по пр. Ювілейному відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Espace» реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за Договором добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» оферта №02653а2хм від 19 лютого 2022 року в АТ «СК «АРКС». Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року справа №643/3059/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність договору страхування, водій/страхувальник пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування про що складено страховий акт №ARX3473634 від 22 листопада 2022 року. На підставі вказаного акту АТ «СК «АРКС» здійснило страхове відшкодування в розмірі 82114,88грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Espace» реєстраційний № НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності №210445955, у зв`язку з чим ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 62300,74грн. згідно платіжної інструкції №19765 від 23 червня 2023 року. Оскільки суми страхового відшкодування страховика ОСОБА_1 не вистачило для повного покриття збитків (12 558,50грн), вказану суму АТ «СК «АРКС» просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2024 року позов ПрАТ «СК «АРКС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 558,50грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «АРКС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно стягнув з нього судовий збір, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому на підставі вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Що стосується суті спору, звертає увагу на те, що винуватець ДТП несе відповідальність за завдану шкоду спричинену ДТП у розмірі різниці між завданою шкодою та лімітом відповідальності страховика.

Разом з тим, розмір відшкодування, яке здійснив позивач на користь потерпілого не перевищує ліміт страхового відшкодування 160 000грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання), було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 82114,88 грн., а страховою компанією відповідача було сплачено розмір страхового відшкодування не в повному обсязі, 69556,38 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ріщниця в розмірі 12558,50 грн.

Проте, погодитися із таким висновок суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 21 листопада 2022 року о 14 год.00 хв. по пр. Ювілейному в районі будинку 182А в м. Харкові ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault Espace», д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості та дистанції руху, допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого останній зіткнувся з автомобілем «Suzuki Grandvitara», д.н.з. НОМЕР_3 , транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУПАПта притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536,80грн.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Під час ДТП транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження.

Транспортний засіб марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , був застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» оферта №02653а2хм від 19 лютого 2022 року в ПрАТ «СК «АРКС».

22 листопада 2022 року потерпіла ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу страхового відшкодування.

Згідно страхового акту № ARX3473634 від 09 грудня 2022 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, та платіжного доручення №935549 від 12 грудня 2022 року загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку становить 82 114,88грн.; нараховано страхове відшкодування в розмірі 82 114,88грн. проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 82 114,88грн.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Положенням частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказана норма закону кореспондується із положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі №712/9328/21 та Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц.

Згідно постанови НБУ від 30 травня 2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з 01 липня 2022 року становив 160 000грн.

Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Espace» реєстраційний № НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», поліс №210445955, який був чинний на момент ДТП.

19 червня 2023 року між ПрАТ «СК «АРКС» (Компанія) та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (платник) було укладено договір про здійснення страхового відшкодування, відповідно до умов якого укладанням цієї угоди платник розглянув перелік майнових вимог компанії на загальну суму 3 774 600 грн., які виникли на підставі статті 37 Закону України «Про страхування» та Закону України» Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пов?язані з відшкодуванням збитків за страховими випадками, перелік яких наведено в Додатку №1 до цієї угоди, який є невід?ємною частиною угоди.

Відповідно до п.2.2.2 угоди одразу після виконання платником п.3.2 цієї угоди вважати виконаним обов?язок платника щодо виплати страхового відшкодування в порядку суброгації по факту завдання шкоди, внаслідок страхових випадків, зазначених в Додатку №1 цієї угоди.

Згідно п.3.2 угоди узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування по кожній справ окремо повинен бути сплачений платником в строк до 23 червня 2023 року включно.

Як вбачається із Додатку №1 до вказаної угоди:

сума регресної вимоги становить 82 114,88грн.;

розмір страхового відшкодування, розрахований в порядку Закону України» Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 69 556,38грн.;

узгоджений сторонами розмір страхового відшкодування становить 62 600,74грн.

23 червня 2023 року ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було виплачено на користь ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування згідно страхового акту №40279р/1 від 19 червня 2023 року в розмірі 62 600,74грн.

Отже, різниця між виплаченою ПрАТ «СК «АРКС» потерпілій ОСОБА_2 сумою страхового відшкодування та виплаченою ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» сумою страхового відшкодування позивачеві ПрАТ «СК «АРКС» становить 19 514,14грн. (82 114,88грн. - 62 600,74грн.).

При цьому, позивач ПрАТ «СК «АРКС» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 (винуватця ДТП) на свою користь різницю між виплаченою ПрАТ «СК «АРКС» потерпілій ОСОБА_2 страхового відшкодування та розміром страхового відшкодування, розрахований ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» 12 558,50грн.:

(82 114,88грн. - 69 556,38грн.).

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що сума відшкодування ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» була зменшена на коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 або на суму втрати його товарного вигляду.

Отже, з викладеного вбачається, що здійснена ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виплата страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «АРКС» в розмірі 62 600,74грн. не перевищувала мінімального розміру (ліміту) страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був встановлений на час виникнення спірний правовідносин 160 000грн., а тому належним відповідачем у даній справі повинен бути ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», в межах страхової суми, а не винуватець ДТП ОСОБА_1 .

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Згідно частини 1 та 2, 6 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Крім того, як свідчать матеріали справи відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому на підставі вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2024 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина