441/74/25 2/441/365/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

/заочне/

24.03.2025 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

представник Романенко М.Е. в інтересах ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», 15.01.2025 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 57 317 грн. 66 коп. боргу за кредитним договором № 200519090 від 29.04.2016. Позов обґрунтовує тим, що 29.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200519090, згідно умов якого Банк, строком до 29.04.2019, надав відповідачу 12 538 грн. 07 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на його картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 0001 % річних на залишок заборгованості по кредиту, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ПАТ «Банк Михайлівський» виникла заборгованість, яка станом на 20.07.2020 склала 36 555 грн. 85 коп., з яких 12 538 грн. 07 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 24 017 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками, що 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 200519090 від 29.04.2016 перейшло до позивача, сума заборгованості на 15.01.2025 становить 57 317 грн. 66 коп. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 20.01.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 14).

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Романенко М.Е. у заяві від 15.01.2025 просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с. 10).

ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві від 15.01.2025 представник позивача (а.с.16а, 21-22).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобв`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Із копій анкети № 2738079 від 29.04.2016, заяви №200519090 від 29.04.2016, графіку платежу до кредитного договору, довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, інших матеріалів справи убачається, що 29.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200519090, за умовами якого Банк надав відповідачу 12 538 грн. 07 коп. кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на його картковий рахунок, з терміном кредитування до 29.04.2019 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 0001 % річних на залишок заборгованості по кредиту.

20.07.2020, між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки Боржників, за кредитними договорами про надання кредиту та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначеним цим договором.

Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ, сума заборгованості ОСОБА_1 на 20.07.2020 складає 36 555 грн. 85 коп., з яких 12 538 грн. 07 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 24 017 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками.

Як убачається із розрахунку заборгованості від 14.01.2025, заборгованість за кредитним договором № 200519090 від 29.04.2016 не погашена, залишок заборгованості складає 57 317 грн. 66 коп., з яких 12 538 грн. 07 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24 017 грн. 78 коп. - заборгованість за відсотками, 3 287 грн. 19 коп. - 3 % річних, 17 474 грн. 62 коп. - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов?язань.

Відповідно дост. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу наведених норм цивільного процесуального законодавства убачається, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов?язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на наведене, а також ураховуючи те, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 29.04.2016 кредитного договору допустив заборгованість перед Товариством, що позивач набув право вимоги до відповідача за означеним кредитним договором на законних підставах, суд стягує з відповідача на користь позивача 57 317 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором № 200519090 від 29.04.2016 та з огляду на положення ст. 141 ЦПК України 2 422 грн. 40 коп. судового збору, а всього 59 740 грн. 06 коп.

За положеннями ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За наведеного, суд не входить в обговорення питання поновлення ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» строку на звернення до суду з позовом, оскільки відповідачем у спорі, до винесення судом рішення, не заявлено про сплив строку позовної давності.

Окрім цього, представник ОСОБА_2 у заяві від 14.01.2025 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України убачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги № 26 від 15.02.2024 та додаткової угоди від 15.02.2024 до нього, адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

За положеннями пункту 3.1 Договору, клієнт зобов?язаний оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень адвоката та оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 Договору.

Згідно детального опису та акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 07.01.2025, сума заявлена представником позивача до стягнення у розмірі 7 000 грн., складається з:

- складання позовної заяви та підготовки додатків до позовної заяви, вартістю 6 000 грн.;

- направлення позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний суд», вартістю 1 000 грн.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За наведеного, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності і неминучості понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності і обгрунтованості їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи і зокрема ціни позову, предмету спору, який не є складним, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною, що обсяг наданих адвокатських послуг та складність складених процесуальних документів не вимагали у адвоката значної юридичної та технічної роботи, що розгляд справи здійснено судом без участі сторін, а також значення справи для сторін та інших обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивача сума (7 000 грн.) витрат на професійну правничу допомогу є завищеною щодо іншої сторони спору та неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат.

Таким чином, ураховуючи положення ст. 137 ЦПК України, а також оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на професійну правничу допомогу до 3 000 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 512, 514, 526, 527, 530, 610, 625, 1049, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746, місцезнаходж. 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8) заборгованість за кредитним договором № 200519090 від 29.04.2016 у розмірі 57 317 грн. 66 коп., 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 62 740 грн. 06 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М. Малахова Онуфер