Справа № 159/8106/24
Провадження № 2/159/327/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Лесика В.О.,

за участі секретаря судових засідань - Куптій Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У грудні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: сторони у справі є батьками повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син сторін, навчається на денній формі навчання у Луцькому національному технічному університеті, а тому потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки він навчається та не має ніяких джерела доходів. Вона не в змозі забезпечити дитину усім необхідним для його нормального розвитку та існування. Відповідач з листопада 2024 року будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому просить позов задовольнити.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представником відповідача подано заперечення, згідно якого позов визнає частково у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку. Заперечуючи проти позову посилається на те, що відповідач є військовослужбовцем, потребує оперативного лікування очей, а також те, що нещодавно поніс витрати на лікуванні своєї сестри та батька. Окрім цього, вказує, що сплачує в добровільному порядку оренду житла для повнолітнього сина.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 04.12.2024.

Ухвалою судді від 10.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході розгляду представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав викладених у позові, просить його задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнали частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, батьками повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони по справі.

Довідкою Луцького національного технічного університету від 03.12.2024 доводиться та обставина, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 2 курсу факультету транспорту та механічної інженерії денної форми навчання за контрактом. Закінчує навчання у червні 2027 року.

Копією договору про надання освітніх послуг Б-01559 від 16.08.2023 укладеним між навчальним закладом та ОСОБА_2 доводиться, що ОСОБА_4 навчається на денній формі навчання за контрактом.

Відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі, що стверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 .

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Окрім цього, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно з положеннями ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем її знаходження.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надавати таку допомогу.

З наданих суду документів вбачається, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання у населеному пункті, який віддалений від місця реєстрації батьків, тобто свідчить проте, що несе витрати пов`язані з проїздом, харчуванням, житлом, одягом, придбанням літератури, канцелярських товарів, інших речей, тощо.

У ході розгляду справи встановлено, що син сторін навчається на денній формі навчання, тому він позбавлений можливості працювати та отримувати самостійний дохід, при цьому потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням.

Відтак, суд вважає доведеною обставину щодо потреби повнолітнього сина сторін в матеріальній допомозі батьків.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, а його посилання на ту обставину, що він є військовослужбовцем, потребує оперативного лікування очей, а також те, що нещодавно поніс витрати на лікування своєї сестри та батька, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу синові в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не доводять факту неможливості надання матеріальної допомоги синові, який продовжує навчання,

Не погоджуючись з позицією відповідача, що він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі частки його доходів, суд зазначає, що останній є працездатним, є військовослужбовцем та має стабільний дохід, інших малолітніх дітей не має, а тому спроможний сплачувати аліменти.

Суд при цьому враховує також і обов`язок матері ОСОБА_2 нести витрати на утримання сина.

Відповідач в порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на період навчання сина ОСОБА_4 в розмірі частки його доходів та спростовують встановлені судом фактичні обставини.

Відтак, враховуючи, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України та ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреби дитини, суд вважає, що слід вчизначити до стягнення аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх в доходів відповідача, достатні для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідає реаліям сьогодення та забезпечує баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 04 грудня 2024 року.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Що стосується вимоги про стягнення 8000 грн. витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 8статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

На підтвердження зазначених витрат представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2024 укладеного між позивачем та адвокатом Півнем Г.В., актом та розрахунком наданої правничої допомоги юридичних послуг від 01.04.2025, квитанцією про сплату послуг у розмірі 8000 грн.

Представником відповідача просить зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268).

Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а й за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3, 5, 9статті 141 ЦПК, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в пункті 119 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, виходячи з положень частини 3 статті 141 ЦПК, ураховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на правничу допомогу в суді у сумі 8000 грн є завищеними.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що справа незначної складності, отже підготовка документів для звернення до суду у рамках цієї справи в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення понесених нею під час подачі позову витрат на правову допомогу.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом робіт, принципи співмірності та розумності їх виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.12,76-81,258, 259, 263-265, 273,279,430 ЦПК України, на підставі ст.7,18, 181,182,191, 199,200 СК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 04 грудня 2024 року і до припинення навчання, але не довше як до досягнення останнім двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцать ) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 03.04.2025.

Головуючий: В.О.Лесик