Справа №279/1720/23 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 44 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

03 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Коломієць О.С.,

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія», Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» адвоката Козуліної Аліси Василівни про відвід суддів Талько О.Б. та Павицької Т.М. у цивільній справі №279/1720/23 за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах дитини ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок порушення права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, на безпечні і здорові умови проживання

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія», Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2024 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Коростенський завод МДФ» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» на користь ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» та ПАТ «Коростенський завод МДФ» оскаржили його в апеляційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 лютого 2024 року вищевказана цивільна справа надійшла на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Коломієць О.С., суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Коростенський завод МДФ» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2024 року та призначено справу до розгляду.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2024 року та призначено справу до розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 квітня 2024 року замінено суддю Шевчук А.М. на Павицьку Т.М., у зв`язку із перебуванням у відпустці.

У судовому засіданні 24 лютого 2025 року представником відповідачів ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», ПАТ «Коростенський завод МДФ» адвокатом Козуліною А.С. було заявлено відвід суддям Талько О.Б. та Павицькій Т.М.

З метою перевірки підстав заявленого відводу та надання представнику відповідачів можливості подати заяву у письмовому вигляді у судовому розгляді оголошено перерву до 09 год. 30 хв. 03 квітня 2025 року.

28 березня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідачів ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», ПАТ «Коростенський завод МДФ» адвоката Козуліної А.В. про відвід суддів Талько О.Б. та Павицької Т.М.

На обґрунтування якої, представник скаржників зазначає, що зазначені судді не можуть розглядати дану справу та підлягають відводу у зв`язку із наявністю обставин, що викликають сумнів в їх неупередженості або об`єктивності. 12 грудня 2024 року у справі №279/444/23 за позовом ОСОБА_3 апеляційним судом (судді-учасники колегії: Павицька Т.М., Талько О.Б.) було прийнято рішення про відмову у задоволенні апеляційних скарг відповідачів та залишення рішення суду першої інстанції без змін. Також суддя Павицька Т.М. приймала участь у розгляді та прийнятті рішень у справах №279/904/24 та №279/905/24.

Зокрема, у рішенні суду апеляційної інстанції у справі №279/444/23 не наданої жодної оцінки протоколам досліджень, які здійснювались у різний період Державною установою «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я» на межі санітарно-захисної зони встановленої для відповідачів та на межі житлової забудови, за якими не перевищення норм якості повітря не виявлялося. Суддями не було проаналізовано зміст листів Державної екологічної інспекції у Житомирській області.

При розгляді справи №279/904/24, №279/905/24 та №279/444/23 виникло питання щодо допустимості висновку експертів КНІДСЕ (який поданий позивачем), на що суд заперечив і зазначив, що вказаний висновок є чинним, у встановленому порядку не визнаний недійсним, а отже на його думку є допустимим доказом. Також у цих справах, надаючи оцінку висновкам експертиз, наданих відповідачами, судді також вдалися до певних маніпулятивних тверджень. У справах №279/904/24, №279/905/24, №279/444/23 надаючи оцінку висновку Житомирського відділення КНДІСЕ від 15.09.2023 року, судді дійшли висновку, який не відповідає дійсності, про відсутність перевищень ГДК у зв`язку із ненаданням сертифікатів.

Загалом, під час розгляду зазначених справ судами не зазначено в судових рішеннях мотивів відхилення аргументів відповідачів. Звертає увагу, що як і у цій справі, у справах які наводяться, позивачами ні у першій інстанції, ні в апеляційній не наводились заперечення з приводу позиції відповідачів у відповідних заявах по суті справи, так як відповіді на відзиви та відзиви на апеляційні скарги ними не подаються. Попри це, навіть за відсутності заперечень позивачів з приводу наведених відповідачами обставин та доказів відповідачів, суд першої та апеляційної інстанції в своїх рішеннях вдається до спростування обставин, які позивачами навіть не заперечуються, фактично нівелюючи змагальність, рівність та об`єктивність процесу.

Описані вище обставини можуть свідчити також і про суддівську помилку, проте є обґрунтований сумнів у тому, що судді в справі що розглядається в повному обсязі встановлять обставини такими якими вони в дійсності є згідно поданих доказів, оскільки це фактично змусить суд підтвердити незаконність вже винесених ними рішень, зокрема у справі №279/444/23. Таким чином, скаржники вважають, що у справі, що розглядається під загрозою справедливий її розгляд, а тому судді Павицька Т.М., Талько О.Б. не можуть брати участь у розгляді цієї цивільної справи в апеляційній інстанції і підлягають відводу.

Перевіривши доводи заяви про відвід суддів та ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на наступне.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (частина 2 статті 40 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до приписів пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 39 ЦПК України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Отже, аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що, заявляючи відвід на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, учасник справи зобов`язаний надати докази щодо наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Однак, на підтвердження вказаних обставин скаржником не наведено жодного доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про упередженість та необ`єктивність судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд, оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує, що не встановлено будь-які підстави стверджувати, що судді Талько О.Б. та Павицька Т.М. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не встановлено.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді (суддів). Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заяви про відвід суддів по своїй суті зводяться до незгоди скаржників із прийнятими суддями судовими рішеннями за результатами апеляційного перегляду цивільних справ №279/904/24, №279/905/24 та №279/444/23.

Разом з тим, вказані доводи не можуть бути підставою для відводу, оскільки згідно з частиною 4 статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, підстав передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу суддів немає, тому у задоволенні заяви представника відповідачів ТОВ «Українська холдингова лісопильна компанія», ПАТ «Коростенський завод МДФ» адвоката Козуліної А.В. про відвід суддів Талько О.Б. та Павицької Т.М. слід відмовити.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 259, 268, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви представника відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська холдингова лісопильна компанія», Приватного акціонерного товариства «Коростенський завод МДФ» адвоката Козуліної Аліси Василівни про відвід суддів Талько О.Б. та Павицької Т.М. у цивільній справі №279/1720/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді