Справа № 577/89/25
Провадження № 2/577/301/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т. А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 3972504 про надання споживчого кредиту від 11.09.2023 року у сумі 45854 грн. 00 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6300 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 31994 грн. 00 коп., нараховані проценти за 60 календарних днів 7560 грн.00 коп.; за договором № 7059750 про надання споживчого кредиту від 12.09.2023 року у сумі 6032 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1500 грн. 00 коп., нарахованих процентів первісним кредитором 2744 грн. 20 коп., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 1791 грн. 00 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 3972504 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав 6300 грн. 00 коп. шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 строком на 360 днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді. Відповідно до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 3972504, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 у сумі 45 854 грн. 00 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6300 грн. 00 коп., заборгованості за процентами - 31994 грн. 00 коп., нарахованих процентів за 60 календарних днів 7560 грн.00 коп. Взятих на себе зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_1 не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість. Крім того, 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7059750 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав 1500 грн. 00 коп., шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,99 % в день, строком на 30 днів з можливістю продовження. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді способом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://www.creditplus.ua, де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту тощо. ОСОБА_1 , пройшовши реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» прийняв умови кредитного договору, підписав його електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «C6214», відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Позивач вказує, що підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідно до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 7059750, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у сумі 6032 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1500 грн. 00 коп., нарахованих процентів первісним кредитором 2744 грн. 20 коп., нарахованих позивачем процентів за 60 календарних днів 1791 грн. 00 коп. Взятих на себе зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_1 не виконує внаслідок чого утворилася заборгованість, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Крім того, просить стягнути з відповідача 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 15000 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та просить врахувати відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, при винесенні рішення просить врахувати відзив на позовну заяву. Проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

11.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 3972504 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав 6300 грн. 00 коп. строком 360 днів (а.с.36-45).

24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 24/05/24, згідно якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 122-126).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24/05/24 від 24.05.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 5647, загальна сума заборгованості складає 93718046 грн. 56 коп. (а.с.127).

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги за договором № 3972504, укладеним з ОСОБА_1 у сумі 38 294 грн. 00 коп. (а.с. 74).

Крім того, 12.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 7059750 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 1500,00 грн., строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування у межах строку (а.с. 30-35).

12.09.2023 року о 10 год. 15 хв. 01 сек. ОСОБА_1 підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «С6214» договір № 7059750 від 12.09.2023 року, таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором № 7059750 від 12.09.2023 року, паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредиту (а.с. 35,47).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі по тексту Закон).

У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Слід зазначити, що договір № 7059750 про надання споживчого кредиту від 12.09.2023 року містить особисті дані позичальника та паспорт споживчого кредиту до нього, що підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «С6214».

Отже, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.

Відтак, згідно наданих позивачем доказів ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку із чим, а також керуючись п. 4.3. кредитного договору, останньому було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

27.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 128-132).

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.п. 1.1).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги (п.п. 1.2).

Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право вимоги за договором № 7059750, укладеним з ОСОБА_1 у сумі 4 241 грн. 20 коп. (а.с. 73).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» сповістило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту останнього, зазначену при укладенні кредитного договору

За положеннями ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав у передбачений в договорах строк, грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.

Із наданих позивачем довідок щодо заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» становить: 45854 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитним договором № 3972504 від 11.09.2023 року, 6032 грн. 20 коп. - заборгованість за договором споживчого кредиту від 12.09.2023 року.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач у відзиві зазначає, що дійсно, 12.09.2023 року в особистому кабінеті інтернет-сайта ТОВ «Авентус Україна» він ознайомився з паспортом споживчого кредиту на суму 1500 грн. 00 коп.. Для отримання можливості ознайомитися з умовами, ввів одноразовий ідентифікатор з СМС, яке йому надійшло. Умови кредитування його не влаштували і від підпису він відмовився. Підтверджує, що гроші йому дійсно надійшли, але він в той же день перерахував гроші назад через форму на сайті, після чого йому надійшло повідомлення про те, що договір успішно погашений (а.с. 155). Також посилається на кредитний звіт з сайту Українське бюро кредитних історій про відсутність в нього заборгованості (а.с.154).

Проте, суд враховує додаткові пояснення представника позивача відповідно до яких, до первісного кредитора був спрямований запит щодо погашення відповідачем заборгованості в розмірі 1500 грн. Так, між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 12.09.2023року було укладено договір № 7059750 про надання споживчого кредиту. Однак, оскільки клієнт взятi на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у визначені договором строки, заборгованість не погасив та таким чином ухилився вiд виконання прийнятих на себе зобов`язань, ТОВ «Авентус Україна» 27.05.2024 року відступило право грошової вимоги за договором № 7059750 про надання споживчого кредиту вiд 12.09.2023 року до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна». На дату вiдстyплення права вимоги за договором, заборгованiсть не була погашеною та складала суму в розмiрi 4 241 грн.20 коп. Вiдповiдне повiдомлення було розмiщено в особистому кабiнетi клієнта ІКС товариства про вiдступлення пpaвa вимоги за договором. Розглянувши запит, проаналiзувавши надходження платежiв за вищевкaзаним договором, а також вихiдну кореспонденцiю, приходять до висновку, що наданий скрiншот з електронної пошти ОСОБА_1 мiстить ознаки виправлення у графічному редакторi, оскiльки товариство не направляло лист з iнформацiєю щодо погашення кредитy за договором № 7059750 вiд 12.09.2023 року. Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» не пiдтверджує факт погашення кредиту за договором № 7059750 про надання споживчого кредиту вiд l2.09.2023 року (а.с.192).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, про те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомоги, суд вважає, що такі судові витрати були пов`язані із розглядом даної справи.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими відповідачу у цій справі, варто зазначити наступне.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які суд застосовує як джерело права у відповідності до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019.

Суд вважає, що суму витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу завищено, виходячи з виду правової допомоги, складністю справи та виконаних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп. не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи і безумовно є занадто завищеними. На переконання суду, обґрунтованим розміром витрат позивача на професійну (правничу) допомогу є 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 512, 526, 543, 1054 ЦК України, ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 45854 грн. 00 коп. заборгованість за кредитним договором № 3972504 від 11 грудня 2025 року, 6032 грн. 20 коп. заборгованість за договором споживчого кредиту від 12.09.2023 року, 5000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, 2422 грн. 40 коп. судового збору, загалом 59308 (п`ятдесят дев`ять тисяч триста вісім) грн. 760 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 03150, м. Київ вул. Загородня, 15 офіс 118/2, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Буток Т. А.