ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/485/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/5035/24 Категорія: 301030000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.
секретарЛюбченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2024 (повний текст складено 18.11.2024, суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом, яким просила розділити в рівних частках майно подружжя, а саме банківський вклад (депозит), оформлений на відповідача ОСОБА_2 в АТ «Перший Український міжнародний Банк».

В обґрунтування своїх вимог вказала на те, що за час перебування у шлюбі, який рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2024 розірвано, ними було внесено спільні кошти на депозитний рахунок в банківській установі. Згоди щодо поділу вказаного майна після розірвання шлюбу між сторонами не досягнуто.

Зазначені обставини обумовили звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2024 позовні вимоги у справі задоволено.

У порядку поділу майна подружжя визнано за Чернявською право на 1/2 частину банківського вкладу (депозиту), розміщеного на рахунку НОМЕР_1 , відкритого 06.04.2023 у АТ «Перший Український міжнародний Банк».

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , право на 1/2 частину банківського вкладу (депозиту), розміщеного на рахунку НОМЕР_1 , відкритого 06.04.2023 у АТ «Перший Український міжнародний Банк».

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 , право на 1/2 частину банківського вкладу (депозиту), розміщеного на рахунку НОМЕР_2 , відкритого 30.12.2021 у АТ «Перший Український міжнародний Банк».

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 , право на 1/2 частину банківського вкладу (депозиту), розміщеного на рахунку НОМЕР_2 , відкритого 30.12.2021 у АТ «Перший Український міжнародний Банк».

Суд першої інстанції керувався тим, що спірні кошти є спільним майном подружжя сторін, набутим за час шлюбу, і частки сторін у них є рівними.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідач 23.01.2025 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та новим рішенням відхилити позовні вимоги.

Вказує, що суд не врахував, що по закінченню 02.07.2022 строку депозитного договору № 301653252 банк повернув суму вкладу в розмірі 200 000,00 грн. 06.04.2023 відповідачем повторно був розміщений вклад в розмірі 200 000,00 грн та по закінченню строку депозитного договору №3.04.2024 банк повернув суму вкладу. Вказане підтверджується випискою з банку від 13.01.2025. Тобто позивач звернулась в суд з позовом про поділ майна подружжя, яке фактично не існує.

Наголошує на тому, що дохід від депозитних вкладів витрачався на спільні сімейні потреби подружжя.

Зазначає, що позивачем не надано суду жодного доказу про існування депозитного вкладу на час подання позовної заяви.

Також вказує на те, що у зв`язку з тим, що він не був належним чином повідомлений про судове засідання і був позбавлений права надати відзив на позовну заяву, судом не було враховано будь-яких його заперечень при розгляді даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її аргументів заперечила та вказала на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції по суті спору у справі. Також просить покласти витрати пов`язані з розглядом справи, орієнтовний розмір яких 5 000,00 грн, на відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 30.08.2008 сторони уклали шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.06.2024 шлюб між сторонами розірвано.

Позивач посилається на те, що за спільні кошти подружжя ними було внесено депозит (банківський вклад) в АТ «Перший Український міжнародний Банк».

АТ «Перший Український міжнародний Банк» надав районному суду інформацію щодо депозитних рахунків розміщених ОСОБА_2 за період з 01.01.2022 по 12.06.2024. З наданої інформації вбачається, що 06.04.2023 ОСОБА_2 було відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 , сума депозитного договору 200000 грн., дата закриття рахунку - 07.04.2024. Крім того, 30.12.2021 ОСОБА_2 було відкрито депозитний рахунок НОМЕР_2 , сума депозитного договору 200000 грн., дата закриття рахунку 02.07.2022.

Вважаючи вказані кошти спільним майном подружжя сторін, з метою їх поділу, позивачем заявлено позовні вимоги у цій справі.

Надаючи оцінку правовідносинам сторін, що виникли на підставі зазначених фактичних обставин, апеляційний суд враховує таке.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову ВП ВС від 11.10.2023 у справі №756/8056/19).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду від 12.04.2023 у справі №648/3137/15-ц).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 12.06.2023 у справі №712/8602/19).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

У даній справі встановлено, що спільним майном подружжя, яке заявлено до поділу, являються грошові кошти в сумі 200 000,00 грн, які розміщенні на банківських рахунках.

При цьому за обставин справи зазначені грошові кошти були набуті колишнім подружжям сторін за час їх шлюбу, що учасниками судового розгляду під сумнів не ставиться.

Отже, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про поділ банківського вкладу (депозиту). Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що депозитний рахунок НОМЕР_2 було закрито 02.07.2022, а депозитний рахунок НОМЕР_1 - 07.04.2024, тоді як шлюб сторін розірвано 12.06.2024, тобто рахунки закрито, відповідно, кошти за вказаними банківськими вкладами було повернуто вкладнику ще під час перебування сторін у шлюбі.

За таких обставин, позовні вимоги про поділ банківського вкладу на підставі норм Сімейного кодексу України в порядку поділу майна подружжя не мають правових підстав для задоволення.

Висновки суду першої інстанції про те, що та обставина, що на час вирішення спору строк дії договору закінчився не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог апеляційний суд вважає хибними, оскільки факт існування депозитного договору на момент прийняття рішення у справі має визначальне значення для вирішення позовних вимог.

Отже доводи апеляційної скарги відповідача дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2024 ухвалено при невідповідності висновків обставинам справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2024 у даній справі слід скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги відхилити.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог частина 2 статті 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги залишені без задоволення судовий збір покладається на особу, яка подала позов до суду, а тому понесені відповідачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) за подання апеляційної скарги у розмірі 6000 грн., вимоги якої задовольняються, слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6000 грн. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 01.04.2025.

Суддя-доповідач

Судді