Дата документу 03.04.2025
Справа № 501/1174/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Смирнова В.В.,

при секретарі судового засідання Кочкіної О.В.

за участю:

представника позивача АТ «УкрСиббанк» - адвоката Горик В.М.,

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1411822,07 грн. та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання споживачем за договором про надання споживчого кредиту та застосування наслідків удаваності правочину,

Вимоги позивача АТ «УкрСиббанк» за первісним позовом:

- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.10.2015р. у розмірі 1411822,07 грн..

Вимоги позивача ОСОБА_5 за зустрічним позовом:

- визнати удаваним договір поруки №263052 (основний борг) від 23.10.2015р. та договір поруки №263052 (проценти та інші платежі) від 23.10.2015р. підписані між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 споживачем (Позичальником) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007р. та за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р.;

- зобов`язати АТ «УкрСиббанк» надати ОСОБА_1 , як дійсному позичальнику (споживачу), усі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виконання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник АТ «УкрСиббанк» позовні вимоги мотивує тим, що 23.10.2015р. між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковою угодою №1 від 12.10.2020р. .

Відповідно до умов договору позивач АТ «УкрСиббанк» надав відповідачу ОСОБА_3 в кредит грошові кошти у розмірі 1233509,9 грн. шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника траншами, перший у розмірі 584087,50 грн., другий транш у розмірі 649422,40 грн..

Позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит у повному обсязі та сплачувати проценти шляхом сплати 23 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі, встановлених п.2.5 кредитного договору, але у будь якому випадку повернути кредити та сплатити проценти у повному обсязі не пізніше 23.02.2040р.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнято поруку ОСОБА_1 , згідно договору покури №263052 від 23.10.2015р., №263052 від 23.10.2015р. з додатковою угодою №1 від 12.10.2020р. та поруку з ОСОБА_4 згідно договору поруки №263051 від 23.10.2015р. та №263051 від 23.10.2015р. з додатковою угодою №1 від 12.10.2020р.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач ОСОБА_3 з 23.01.2022р. не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по договору та процентів внаслідок чого станом на 15.03.2024р. утворилась заборгованість у розмірі 1411822,07 грн..

Керуючись ст..ст. 16, 20, 553, 554, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України просив задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_1 надала зустрічну позовну заяву яку мотивує тим, що згідно з договором купівлі- продажу від 28 вересня 2007 р його сторонами є ОСОБА_6 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), а об`єктом продажу - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64,1 кв.м, жилою площею 28,8 кв.м . При цьому у розділі 3 Договору купівлі-продажу від 28 вересня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Стрижак З І. 28 вересня 2007 р. з реєстровим номером 6110, Покупець перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який одночасно з підписанням цього договору дав свою згоду на купівлю квартири, вказаної в договорі.

Тобто жодних згадок про ОСОБА_3 вищевказаний Договір купівлі-продажу від 28 вересня 2007 р. не містить, жодних прав і обов`язків у ОСОБА_3 за цим правочином не виникає.

Так само і в реєстраційному посвідченні від 19 жовтня 2007 р., виданому комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», зазначено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 28 вересня 2007 р. № 6110.

Таким чином, кредит за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 вересня 2007 р. брався для придбання квартири АДРЕСА_1 саме для її ( ОСОБА_1 ) особистих потреб, і жодного відношення ця квартира до ОСОБА_3 не має.

Однак під час укладання Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 вересня 2007 р. ПАТ «Укрсиббанк» відмовилось зазначати її ( ОСОБА_1 ) у цьому договорі в якості позичальника, мотивуючи свою відмову її віком (на той час виповнилось 55 років і я оформила пенсію за віком).

Відтак вимоги АТ «Укрсиббанк» щодо вікових обмежень для позичальників є дискримінаційними і незаконними, однак для забезпечення їх виконання співробітники банку наполягли на укладенні удаваного правочину, а саме замість мене позичальником за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 вересня 2007р., а

потім за Договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) № 0 від 23 жовтня 2015 р. було зазначено ОСОБА_3 , а нею ( ОСОБА_1 ) з боку АТ «УкрСиббанк» було підписано Договір поруки № 263052 (основний борг) від 23 жовтня 2015 р. з додатками та Договір поруки № 263052 (проценти та інші платежі) від 23 жовтня-2015 р з додатками, оригінали яких зберігаються в АТ «УкрСиббанк».

Відтак АТ «УкрСиббанк», уклавши зі нею ( ОСОБА_1 ) два договори поруки замість договору про надання споживчого кредиту, тобто вчинивши удаваний правочин тим самим позбавив її права споживача.

АТ «УкрСиббанк» підписало Договір про надання споживчого кредиту №0 від 28 вересня 2007 р., а потім Договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23 жовтня 2015 р. з ОСОБА_3 , хоча насправді кредит брався для задоволення саме її ( ОСОБА_1 )особистих потреб, внаслідок чого її було позбавлено статусу споживача із відповідними правами і способами захисту.

ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала зустрічну позовну заяву та просила її задовольнити, у задоволені позовних вимоги АТ «УкрСиббанк» просила відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівський міський суд Одеської області від 05.03.2024 р. відкрито провадження у справі (т.1 а.с. 74).

29.04.2024р. постановлена ухвала про перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, заміну судового засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Витребування доказів (т.1 ас.97-98).

03.06.2024р. постановлена ухвала про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк».

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не прибули . не повідомили про причини неявки та не надали відзив на позовну заяву.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Ч.1 ст.81ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23.10.2015року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (т.1 а.с.18-28).

П.2.1 вказаного договору визначено, що сума кредиту становить 1233506,9 грн.

П.2.2 договору визначено, що мета кредиту погашення заборгованості за гідно договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007р.

П.2.3 договору визначено, що кредит надається строком до 23.02.2040р..

П.2.4 договору визначено, що транші надаються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок в національній валюті № НОМЕР_1 , відкритий позичальником в Банку у наступних розмірах: Транш 1 0) у сумі 584087.5 грн. на строк 292 місяців; Транш 2 1) у сумі 649422.4 грн. на строк 167 місяців.

12.10.2020р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р. (т.1 а.с.29), якою змінені строки сплати процентів.

23.10.2015 р. між ПАТ «УкрСиббанк « та ОСОБА_4 укладений договір поруки №263051 (проценти та інші платежі) (т.1 а.с.34-35).

П.1.п. Договору поруки визначено, що поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника ОСОБА_3 перед Кредитором, що виникли з основного договору Договір про надання споживчого кредиту №0 від 23.10.2015р..

Поручитель відповідає перед Кредитором за основним договором частково, а саме за порушення Основного зобов`язання Боржником в межах суми, що становить 616754,95 грн..

П. 1.4 договору поруки визначено, що відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобов`язання солідарне.

23.10.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір поруки №263051 (основний борг) (т.1 а.с.36-35).

Згідно п. 1.1 вказаного договору покури поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникли з основного договору, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором у розмірі 1233509,90 грн..

12.10.2020р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладена додаткова угода №1 до Договору поруки №263051 (проценти та інші платежі) від 23.10.2015р., та Додаткова угода №1 до Договору поруки №263051 (основний борг» від 23.10.2015р. щодо зміни строків виконання зобов`язань (т.1 а.с.39-40).

23.10.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки №263052 (основний борг) (т.1 а.с.41-42).

П.1.1. Договору поруки визначено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника перед кредитором, що виникло з основного договору, а саме 1233509,90 грн.. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення виконання зобов`язання Боржника за Основним договором.

П.1 .4 Договору поруки визначено, що відповідальність поручителя і боржника щодо виконання Основного зобов`язання є солідарною.

23.10.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір поруки №263052 (проценти та інші платежі) (т.1 а.с.43-45).

12.10.2020р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до договору поруки №263052 (основний борг) від 23.10.2015р. та додаткова угода №1 до договору поруки №263052 (проценти та інші платежі) від 23.10.2015р. щодо зміни строків виконання зобов`язань (т -1 а.с.46-47).

АТ «УкрСиббанк» перерахував на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти на виконання кредитного договору від 2.10.2015р. №1 , двома платежами , один на суму 649422,40 грн., другий на суму 584087,50 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № від 26.10.2015р. та № від 26.10.2015р. (т.1 а.с.53,54), виписками за кредитним договором (т.1 а.с.55.56,57).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.553 ЦК України - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст..554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тож саме на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника та поручителя на користь банку, а відповідачі мають довести, що у них немає такого обов`язку за браком заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

П.2.5 Договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р. визначено, що Позичальник погашає кредитну заборгованість шляхом сплати ануїтет них платежів.

П. 2.7 вказаного договору визначено, що за користування кредитними коштами Позичальник зобов`язується сплачувати проценти, що нараховуються за наступними процентними ставками:

- за Транш 1 у розмірі 23.90 процентів річних;

- за Транш 2- у розмірі 0,001 процентів річних,

Якщо не буде встановлена інша процентна ставка згідно з умовами договору.

За користування кредитним коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у підвищеному розмірі, що визначений правилами споживчого кредитування. Порядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму основного боргу встановлений Правилами споживчого кредитування.

Згідно розрахунку заборгованості, який наданий АТ «УкрСиббанк», внаслідок не виконання відповідачами за первісним позовом зобов`язань за кредитним договором від 23.10.2015р. №0, станом на 15.03.2024р., виникла заборгованості у загальні сумі 1411822,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1129120,86 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом 281591,69 грн., за процентами за користування грошовими коштами - 1109,52 грн. (т.1 а.с.58-69).

Наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом містить відомості про: дату сплати згідно з графіком платежів, максимальний залишок заборгованості згідно з графіком погашення, дату фактичного погашення заборгованості за наданим кредитом, суму фактичного погашення за наданим кредитом, залишок строкової заборгованості за наданим кредитом, залишок простроченої заборгованості за кредитом, загальний залишок заборгованості.

Розрахунок заборгованості за процентами відтворює дату здійснення банком операцій, суму заборгованості, на яку нараховано проценти, розмір процентної ставки, період, за який нараховані проценти, розмір нарахованих процентів, залишок строкової заборгованості за процентами, залишок простроченої заборгованості за процентами, загальний залишок заборгованості за процентами.

Довідки-розрахунки пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами включають період, залишок простроченої заборгованості за кредитом та процентами, ставку пені, суму пені за прострочення погашення кредиту та процентів.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заперечень з приводу наданого позивачем АТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості суду не надали. Так само як не надали відзиву на позовну заяву.

ОСОБА_1 в зустрічній позовні заяві також не висловила своїх заперечень чи навпаки з приводу наданого АТ «УкрСиббанк» розрахунку заборгованості.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язання за договором про надання прожив чого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р. належним чином не виконують, що підтверджується наданими АТ «УкрСиббанк» доказами, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р. обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

З приводу зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання споживачем за договором про надання споживчого кредиту та застосування наслідків удаваності правочину суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві просить суд:

- визнати удаваним договір поруки №263052 від 23.10.2015р. та договір поруки №263052 від 23.10.2015р. підписані між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 споживачем за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007р. та за договором пр. надання споживчого кредиту №0 від 23.10.2015р.;

- зобов`язати АТ «Укрсиббанк» надати ОСОБА_1 як дійсному позичальнику (споживачу) усі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виконання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015 року.

28.09.2007 р. між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (т.1 а.с.105-110).

23.10.2015р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки №65412/, який посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. (т.1 а.с.164-169).

П.1.1 договору іпотеки визначено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 . На час укладення цього договору предмет іпотеки знаходиться в іпотеці в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» згідно іпотечного договору, посвідченого Стрижак З.І. приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу від 28.09.2007р.

12.10.2020р. між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін «1 до договору іпотеки №65412/2, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 23.10.2015р., зареєстрованого в реєстрі за №2406 (т.1 а.с.224-226).

П.1 вказаного договору визначено доповнити договір іпотеки пунктом 1.10 наступного змісту:

«1.10.Іпотекою згідно Договору в повному обсязі забезпечуються зобов`язання, передбачені Додатковою угодою №1 від 12.10.2020р. до Договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015.

Згідно наданих АТ «УкрСиббанк» виписок по рахунку (т.2 а.с.1-152) ОСОБА_3 здійснював періодично оплату за кредитним договором №0 від 23.10.2015 р.

За статтею 599 ЦПК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже судом встановлено, Договір про надання споживчого кредит (з Правилами) №0 від 23.10.2015р. укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 для погашення заборгованості згідно до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007 р. укладеного між банком та позичальником, тобто останній договір припинив свою дію в зв`язку погашенням за ним заборгованості.

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Ст..235 ЦК України визначено, щоудаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача, в даному випадку на ОСОБА_1 , яка заявляє вимогу про удаваність правочинів.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постановах Верховного Суду України: від 14 листопада 2012 року у справі № 6-133 цс 12, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026 цс 16, які у подальшому підтримані у постановах Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 742/1913/15-ц (провадження № 61-13992 св 18), від 21 серпня 2019 року у справі № 303/292/17 (провадження № 61-12404св18), від 30 березня 2020 року у справі № 524/3188/17 (провадження № 61-822 св 20).

ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що договір поруки №263052 (основний борг) від 23.10.2015р. та договір поруки №263052 (проценти та інші платежі) від 23.10.2015 р., сторонами якого є вона та ПАТ «УкрСиббанк» укладені з метою приховування іншого правочинну.

Також ОСОБА_1 не надано правового обґрунтування підстав визнати її споживачем (Позичальником) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007р. та за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р., стороною якого вона не є.

Ч.6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не надала належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог до АТ «УкрСиббанк», а доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях, то суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № від 21.03.2024 р. (а.с.4) позивачем АТ «УкрСиббанк» сплачений судовий збір у розмірі 21177,33 грн.

Враховуючи, що первісний позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 263 266 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту ( з Правилами) №0 від 23.10.2015р. задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту ( з Правилами) №0 від 23.10.2015р. у розмірі 1411822,07 грн., судовий збір у розмірі 21177,33.

ОСОБА_1 у задоволені зустрічної позовної заяви до акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про:

- визнати удаваним договір поруки №263052 (основний борг) від 23.10.2015р. та договір поруки №263052 (проценти та інші платежі) від 23.10.2015р. підписані між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 споживачем (Позичальником) за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.09.2007р. та за договором про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015р.;

- зобов`язати АТ «УкрСиббанк» надати ОСОБА_1 , як дійсному позичальнику (споживачу), усі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виконання договору про надання споживчого кредиту (з Правилами) №0 від 23.10.2015 року- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «УкрСиббанк», ЄДРОПОУ09807750, м.Київ, вул.Андріївська, 2/12.

Відповідачі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя В.В.Смирнов