Справа № 141/37/25
Провадження №2/141/86/25
27 березня 2025 року с-ще Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,
при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,
сторони в судове засідання не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 141/37/25 за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації,
20.01.2025 до суду надійшла позовна заява керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації.
Оскільки ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, а саме з 24.06.2015 по даний час не відчужила їх, наявні підстави для їх конфіскації у власність держави.
Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.02.2025, також вирішено виклик відповідача ОСОБА_1 здійснити шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України.
Підготовче судове засідання, призначене на 18.02.2025 не відбулось та було відкладено на 11.03.2025, у зв`язку із неявкою відповідача ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 11.03.2025 закрито підготовче провадження у справі № 141/37/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.03.2025.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 27.03.2025 не з`явився.
При цьому, 27.03.2025 до суду надійшла заява прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області Загребельного Є.В. від 27.03.2025 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Позивач Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилося, повноважного представника до суду не направило.
Натомість, 04.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Рябцуна С.В. надійшли додаткові пояснення у справі від 04.02.2025 на позовну заяву про конфіскацію земельної ділянки, в якій представник позивача Рябцун С.В. просив суд розгляд справи здійснювати без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а також повністю задовольнити позов про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України в черговий раз у судове засідання не з`явилася, жодних заяв чи клопотань суду не подала, повноважного представника до суду не направила, правом на подачу відзиву не скористалась.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилося.
Натомість, 06.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, Красноголовець Р.П. надійшли пояснення третьої особи щодо позову від 06.02.2025 про розгляд справи № 141/37/25 без участі представника АФ «Хлібороб» у формі ТОВ.
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 24.01.2025, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України закінчились, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 24.01.2025 відповідачем подано не було.
Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права прокурора та позивача на своєчасний судовий розгляд справи.
Ухвалою суду від 27.03.2025 постановлено провести заочний розгляд справи № 141/37/25 за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, АФ «Хлібороб» у формі ТОВ, про припинення права власності на земельні ділянки шляхом їх конфіскації.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи № 141/37/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Як убачається зі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127363, виданого Оратівською районною державною адміністрацією 8 квітня 1997 року, зареєстрованого 10 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 464, ОСОБА_2 на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24 грудня 1996 року № 289 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПС «Вінниччина» розміром 4.03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) передано 14.10.2002 Оратівською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАВ №0303586. Розмір земельної частки (паю) 4.03 в умовних кадастрових гектарах.
Окрім того, згідно інформаційної довідки № 394606484 від 12.09.2024 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53791182 від 27.08.2020, державним реєстратором Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельної ділянки. Орендарем зазначеного речового права є Агрофірма «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, яка належить орендодавцю ОСОБА_1 , строк дії договору до 25.08.2027.
Також згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0127364, виданого Оратівською районною державною адміністрацією 8 квітня 1997 року, зареєстрованого 10 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 465, ОСОБА_3 на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24 грудня 1996 року № 289 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КПС «Вінниччина» розміром 4.03 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) передано 14.10.2002 Оратівською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину ВАВ №0303586. Розмір земельної частки (паю) 4.03 в умовних кадастрових гектарах.
Окрім того, згідно інформаційної довідки № 394606484 від 12.09.2024 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 53791373 від 27.08.2020, державним реєстратором Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельної ділянки. Орендарем зазначеного речового права є Агрофірма «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, яка належить орендодавцю ОСОБА_1 , строк дії договору до 25.08.2027.
Згідно архівної довідки Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області (архівний відділ, віддалене робоче місце № 5) № 00.5-16/841 від 20.11.2023, 22 серпня 2007 року було видано розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області № 391 «Про затвердження технічної документації документів із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам-членам реформованого КСП «Вінниччина» с. Човновиця». У списку громадян Човновицької сільської ради Оратівського району, яким передаються у власність земельні частки (паї) та видаються державні акти на право власності на землю по СГВК «Колос 1» с. Човновиця, що є додатком 1 до розпорядження голови Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області від 22 серпня 2007 року № 391за порядковим № 333 та за № 334 значиться ОСОБА_1 , № зем. ділянки 764 та, відповідно, 765, загальна площа 3.0744 га та, відповідно, 3.4913 га.
Також згідно листа Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області № 0501.5-6559/05.2-24 від 11.10.2024 громадяни російської федерації, у тому числі ОСОБА_1 за обліками Управління ДМС у Вінницькій області не значиться.
Отже, оскільки ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації та після набуття права власності (24.06.2015) на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення, не здійснила їх відчуження протягом року, прокурор звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо встановлених обставин справи та спірних правовідносин, суд керується наступним.
Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1-2 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 38 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України "Про міжнародне приватне право" виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Частина 2 статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.
Згідно частин 1, 2, 4 статті 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.
Зокрема, суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Так, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із частиною третьою статті 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати право власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно - правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Натомість, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Згідно статті 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.
При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Отже, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Судом установлено, що ОСОБА_1 , будучи громадянкою російської федерації, тобто іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення в порядку спадкування не відчужила її, а саме починаючи з 18.01.2008 - дата видачі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯД №421634 та серії ЯД №421635 та з 24.06.2015 - дата внесення відомостей про державну реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (кінцевий строк закінчився 24.06.2016), відтак наявні підстави для їх конфіскації у власність держави.
Зазначений спосіб захисту прав відповідає положенням частини 4 статті 81, частин 2, 4 статті 145 ЗК України.
Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельних ділянок, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, з урахуванням норм статті 131-1 Конституції України, частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частини 3 статті 56 ЦПК України, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18.
Задоволення даного позову призведе до відновлення порушених прав та законних інтересів держави, виходячи з того, що стан збереження земель сільськогосподарського призначення має загальнонаціональне значення.
Таким чином, враховуючи установлені судом фактичні обставини справи № 141/37/25, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури слід стягнути судовий збір у розмірі 6056,00 грн, сплачений згідно платіжної інструкції № 2722 від 02.12.2024.
Керуючись ст. т. 22, 80, 81, 125, 140, 145 ЗК України, ст.ст. 181, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12-13, 76, 80, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
1. Позов задовольнити.
5. Копію рішення направити сторонам та третій особі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Повний текст рішення суду оформлено та виготовлено згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України 04.04.2025.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).
Суддя С.В. Климчук