КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/4532/24
Провадження № 2/488/437/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2025 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна Біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою в якій просила визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між покупцем ОСОБА_5 , з однієї сторони, та продавцями: ОСОБА_2 , яка на час укладання договору діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з іншої сторони, який зареєстрований 06.08.1996 року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі за № 456, з подальшою реєстрацією у Миколаївському БТІ від 06.08.1996 року за реєстровим № 5794. Також просила визнати за нею- ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи тим позов тим, що вона - ОСОБА_5 06.08.1996 року придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу № 456 зареєстрованого на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі, з подальшою реєстрацією у Миколаївському БТІ від 06.08.1996 року за реєстровим № 5794.

При укладанні зазначеного договору сторонам було роз`яснено на Товарній Біржі, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, що і зазначено у договорі купівлі-продажу № 456 від 06.08.1996 року.

З часу укладання договору купівлі-продажу позивач зареєстрована та мешкає в зазначеній квартирі, сплачує комунальні платежі, проте право власності не оформила.

На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно запропоновано відповідачам у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Третя особа пояснень до суду не надала.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 06.08.1996 року придбала у відповідачів: квартиру АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу № 456 зареєстрованого на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі, з подальшою реєстрацією у Миколаївському БТІ від 06.08.1996 року за реєстровим № 5794.

З часу укладання договору купівлі-продажу позивач зареєстрована та мешкає в зазначеній квартирі, сплачує комунальні платежі, проте право власності не оформила.

Згідно з умовами договору ціна придбаної нерухомості становила 400 000 000,00 карбованців, які були отримані відповідачами/продавцями до його реєстрації (п. 5 договору).

Правочин обома сторонами був повністю виконаний, відповідачі звільнили квартиру та передали ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, договір відповідав дійсним намірам та волевиявленню сторін.

Після укладення договору сторони по справі жодних зв`язків не підтримують, а тому не мають змоги нотаріально посвідчити даний договір.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів дійсними" роз"яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв до 2004 року включно, статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились, щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, при укладенні Договору сторони досягли домовленості щодо усіх його істотних умов. Договір був повністю виконаний, дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі до настання правових наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України в 1996 році.

За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання право власності за нею на квартиру АДРЕСА_1 , то матеріали справи не містять доказів про те, що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а тому така вимога є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його право власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна Біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між покупцем ОСОБА_5 , з однієї сторони, та продавцями: ОСОБА_2 , яка на час укладання договору діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з іншої сторони, який зареєстрований 06.08.1996 року на Миколаївській Універсальній Товарно-сировинній Біржі за № 456, з подальшою реєстрацією у Миколаївському БТІ від 06.08.1996 року за реєстровим № 5794. Також просила визнати за нею- ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач - ОСОБА_3 (РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач - ОСОБА_4 (РНОКПП: невідомо, адреса: АДРЕСА_2 )

Третя особа - Миколаївська Універсальна Товарно-сировинна Біржа (54003, м. Миколаїв, проспект Леніна (Центральний), 259)

Суддя Я.А. Чернявська