1Справа № 335/9349/24 2/335/233/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардової І.В. за участю секретаря судового засідання Доновської А.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Трифонова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення понесених витрат та моральної шкоди
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення понесених витрат та моральної шкоди.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024 визначено головуючого суддю Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Новасардову І.В.
Ухвалою суду від 21.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
З матеріалів справи судом встановлено, що предмет спору виник з приводу нерухомого майна, оскільки стосується відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського (Ленінського) району м. Запоріжжя, що є виключною підсудністю Ленінського районного суду м. Запоріжжя.
Враховуючи, що провадження в справі було відкрито з порушенням правил підсудності, судом на вирішення учасників процесу поставлено питання щодо можливості направлення цивільної справи до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за правилами виключної підсудності.
У судовому засіданні позивач та представник позивача при вирішенні вказаного питання поклались на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).
Виходячи з поняття підсудність у цивільному судочинстві як розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ, підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.
Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в ст. 27-30 ЦПК України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.
Частиною 1 ст. 30 ЦПК України унормовано, що вимоги, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.
З викладеного вбачається, що виключна підсудність застосовується до тих заявлених вимог, які стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.
Крім цього, також положення ч. 6 ст. 28 ЦПК України передбачає, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги безпосередньо стосуються нерухомого майна, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Дана адреса відноситься до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Запоріжжя, а отже, справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.
Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (частина 1 статті 378 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Розгляд судом непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що провадження в справі було відкрито з порушенням правил підсудності, суд дійшов до висновку, що дана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, та з метою дотримання правил виключної підсудності, забезпечення законодавчо встановлених прав та гарантій сторін на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом, матеріали цивільної справи № 335/9349/24 необхідно передати на розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, оскільки спір має розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна, що відповідає вимогам ст. 30 ЦПК України.
Керуючись ст. 30, 31, 32, 261, 354 ЦПК України, суд
Передати матеріали цивільної справи № 335/9349/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про стягнення понесених витрат та моральної шкоди за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.
Роз`яснити учасникам справи, що передача справи, з підстав зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 03.04.2025.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Новасардова