Роздільнянський районний суд Одеської області
Номер провадження: 2/511/112/25
21 березня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Бобровська І. В.,
секретаря судового засідання Мадея Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -
В жовні 2024 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.
Позовна заява мотивована тим, що 01.06.2024 року о 08.30 год. позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hundai Tucson» д.н.з НОМЕР_1 рухався по вул. Жуковській в м. Одеса зі сторони вул. Пушкінської у напрямку площі Тираспольська, а водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. Жуковського у тому ж напрямку зі сторони вул. Рішельєвська. Відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Wolkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_3 рухався по вул. Катеринінська зі сторони ринка «Привоз». На перехресті вул. Жуковського та Катерининська в м. Одеса, де рух регулюється сигналами світлофору, відповідач ОСОБА_2 рухаючись на червоний знак світлофору не надав перевагу у русі автомобілям під керуванням ОСОБА_1 та керуванням ОСОБА_3 , які рухались на зелений сигнал світлофору, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілями «Toyota Camry», яким керував водій ОСОБА_3 , котрий переткнув рух автомобілю «Hundai Tucson» яким керував позивач ОСОБА_1 . В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Крім того, відповідач ОСОБА_2 своїми діями ввів позивача в скрутне матеріальне становище, позивач був вимушений позичати грошові кошти у борг за для можливості здійснювати ремонтні роботи пошкодженого транспортного засобу, у зв`язку з чим позивач зазнав душевних страждань.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь:
- 123117,00 грн. матеріальної шкоди заподіяної в наслідок ДТП по ремонту пошкодженого автомобіля «Hundai Tucson»; 1231,17 грн. - банківських послуг; 4500,00 грн. - сплачених ТОВ «Клевер Експерт» за проведення оцінки матеріального збитку від ДТП, а всього стягнути 128848,17 грн.
Ухвалою суду від 22.10.2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.02.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача, адвокат Головатюк Я.О. в судове засідання не прибула, надала заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином судовою повісткою, яка повернулась на адресу суду з позначкою, що адресат відсутній за місцем реєстрації.
В порядку ч.2 ст.247ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2024 року у справі № 522/9586/24 встановлено, що 01.06.2024 року о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_3 на перехресті вулиць Жуковського та Катерининської у м. Одесі, де рух регулюється сигналами світлофору, рухаючись на червоний сигнал світлофору, не надав перевагу у русі автомобілям, які рухались на дозволяючись сигнал світлофору, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.8.7.3е Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
За результатами розгляду вищезазначеної справи ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 219/06-24 від 07.06.2024 року, ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson», з реєстраційним номером НОМЕР_1 до моменту ДТП, становить: 343 463,25 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить: 104 682,22 грн. Вартість збитку без врахування ПДВ завданого власнику автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить: 91 155,19 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить: 220 197, 16 грн.
Відповідно до Акту виконаних робіт від 22.07.2024 року, складеним ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що виконані роботи, які були проведені по ремонту КТС «Hyundai Tucson», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , в загальній сумі становлять: 123 117,00 грн.
За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, зазначена норма закону встановлює преюдиційні обставини, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі.
Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
Відповідно до частини 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до положень статті 1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною 2 статті 1187ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з роз`ясненнями, що викладені у абзаці 2 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», судам роз`яснено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Факт спричинення ОСОБА_2 , позивачу у справі, майнової шкоди, яка полягає у пошкодженні належного йому вказаного автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідач не спростовував, а тому дана обставина вважається доведеною та не підлягає доказуванню.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).
Відповідно до Акту виконаних робіт від 22.07.2024 року виконані роботи, які були проведені по ремонту «Hyundai Tucson», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , склали на загальну суму 123 117,00 грн.
Відповідачем ОСОБА_2 , наданий позивачем розрахунок не спростовано, тому суд приймає його як належний.
Враховуючи надання позивачем належного доказу вартості відновлювального ремонту, не спростування відповідачем суми матеріальної шкоди, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується зокрема грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною 1статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, які викладені у пункті 3постановиПленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/»№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача позивач тривалий час не міг користуватися належним йому автомобілем, оскільки здійснювався його ремонт, що безсумнівно призвело до спричинення особі певних моральних страждань, адже позивач був вимушений докласти додаткових зусиль для подальшої організації свого життя за відсутності особистого транспортного засобу.
Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства у сукупності із фактичним обставинами даної справи, доведеність позивачем характеру та обсягу страждань, яких він зазнав в наслідок пошкодження його майна, характер майнових втрат, тяжкість вимушених змін в його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд дійшов висновку, що належним розміром відшкодування позивачу у даній справі завданої йому моральної шкоди буде сума коштів в 12 800,00 грн., яка належним чином відповідатиме рівню його моральних страждань внаслідок суттєвого пошкодження належного йому майна, засадам розумності та справедливості, враховуючи характер та глибину моральних страждань позивача внаслідок пошкодження його майна та обумовленої цим моральної шкоди.
Суд вважає, що позивач, який під час дорожньо-транспортної пригоди особисто керував своїм автомобілем, безпосередньо відчув усі переживання та негативні наслідки від виникнення вказаної автотранспортної пригоди, пошкодження власного майна негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до його душевних страждань.
З урахуванням характеру та обсягу страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, тяжкості вимушених змін у його житті, суд вважає, що визначений позивачем розмір відшкодування моральних страждань є розумним і справедливим.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, оскільки понесені витрати підтверджені квитанціями № 380 від 08.08.2024 року та №12 від 06.11.2024 року.
Керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 19, 44, 48, 76-82, 89, 95, 128, 133, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 128848,17 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1418,30 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Бобровська