Провадження №2/592/299/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Струць Т.І. звернулася з позовом до суду та вимоги мотивує тим, що 13.07.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. 10.06.2024 рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми шлюб було розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 з самого народження дитини не бере участі у вихованні сина, не відповідає та не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального розвитку, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про нього. Натомість будь яких перешкод у побаченнях та спілкування з дитиною ОСОБА_1 не чинила. З копії відповіді на адвокатський запит КНП «Центр первинної медико санітарної допомоги» Попівської сільської ради від 20.06.2024 підтверджено, що під час хвороби за дитиною доглядала лише мама. ОСОБА_2 не контактував з лікарем, не приносив дитину на огляди, а отже здоров`ям дитини не цікавився. ОСОБА_1 надає усі необхідні умови для забезпечення своєї дитини, як в матеріальному аспекті, так і сприяє повноцінному моральному її розвитку. Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Струць Т.І. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Конященкова Т.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі. У відзиві на позовну заяву зазначила, що певний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в м. Києві, де працював ОСОБА_2 . Вже будучи вагітною, ОСОБА_1 поїхала до мами у гості (в с. Попівка Конотопського району Сумської області), звідки згодом відмовилася повертатися. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 . Вже на той час, у зв`язку з роздільним проживанням, відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 значно погіршилися, і ОСОБА_1 майже відразу після народження дитини подала на розлучення. ОСОБА_2 добросовісно щомісяця виконує свої обов`язки по утриманню дитини шляхом сплати аліментів. Враховуючи щомісячні суми відрахувань з його з заробітної плати, що становлять від 9000 грн до 22000 грн на місяць, а тому твердження ОСОБА_1 про самостійне утримання дитини викликає сумнів. ОСОБА_2 не заперечує власну контакту дитини, що обумовлено двома обставинами: дитинка занадто мала для того, щоб батько, який не має досвіду спілкування маленькими дітьми, міг спілкуватися нею без участі Позивача, з якою, як вбачається із викладеного вище, склалися конфліктні стосунки. Сам вік дитини (1,6 місяців спростовує причини твердження Позивача про те, що батько не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти є передчасними та безпідставними; батько та син проживають на значній відстані один від одного, в різних населених пунктах різних областей, що також відображається на можливості відповідача бачитися з сином. На даному етапі розвитку дитини, враховуючи небажання колишньої дружини до спілкування, яке передбачає батьківство, ОСОБА_2 не вбачає інших способів приймати участь у житті дитини, окрім як забезпечувати її необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини тощо, шляхом надання матеріальної підтримки грошових коштів. Надалі, ОСОБА_2 має твердий намір приймати участь у вихованні та розвитку ОСОБА_4 . Просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи Відділу Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не з`явився, просили розглядати справи без їх участі, надали до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що від сумісного проживання у сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

З довідки про неотримання аліментів №19/92252 від 19.09.2023 виданої Ковпаківським відділом ДВС у м. Суми Східного Міжрегіональне управління Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 08.05.2023 згідно виконавчого листа №577/2233/23 від 19.05.2023 виданого Ковпаківським міськрайонним судом Сумської області за період з 08.05.2023 по 14.09.2023 (а.с.6).

Згідно відповіді наданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико санітарної допомоги» Попівської сільської ради №01-03/137 від 20.06.2024,- дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється задекларованим пацієнтом сімейного лікаря ОСОБА_6 . Дитина регулярно (щомісячно на першому році життя) оглядалася в медичному закладі. Догляд за дитиною здійснювали мама та бабуся дитини. Лікарняний лист по догляду за хворою дитиною оформлявся на маму ОСОБА_1 . Під час хвороби за дитиною доглядала мама. Батько дитини ОСОБА_2 особисто з сімейним лікарем та медичними працівниками амбулаторії не контактував, не телефонував, не приносив дитину на огляди, лікарняні листи по догляду за дитиною не оформляв (а.с.8).

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати надані ПрАТ «НВО» Практика» з ОСОБА_2 за постановою від 19.09.2023 ВП №72157292 виданою за виконавчим документом (судовим наказом №577/2233/23 від 19.05.2023) утримуються аліменти з заробітної плати (а.с.43, 45, 46, 47).

Відділом Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини шоста - восьма статті 7 СК України).

Згідно з частин 1, 2, 4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказані правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, він прагне брати участь у вихованні та утриманні свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачує аліменти на утримання останнього.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такий висновок має рекомендаційний характер, є недостатньо обґрунтованим, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. Крім того, при його винесенні не враховано заперечення батька про позбавлення його батьківських прав. Тобто, такий висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

З урахуванням зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні підстави для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення його батьківських прав, оскільки встановлені судом обставини хоча і не спростовують в цілому недостатньо сумлінного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до його малолітньої дитини, проте в сукупності суттєво знижують ступінь його вини та свідчать про відсутність байдужості до долі дитини та дають суду підстави вважати, що настання позитивних змін у його ставленні до сина можливе.

Суд враховує намагання відповідача виправитися, змінити своє ставлення до дитини, усвідомлення ним відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі, шляхом позбавлення батьківських прав. В той же час суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на Відділ Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання його малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Відділ Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Відділ Служба у справах дітей Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області, Сумська область, Конотопський район, с. Попівка, вул. Миру, 1, .

Суддя В.Б. Князєв