ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/257/25
Провадження № 2/210/551/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Ворони А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу 16 січня 2025 року надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування свої позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 20.08.2024 року об 11 год. 45 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 та водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Кіа д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 вересня 2024 року водія ОСОБА_2 було визнано винуватцем ДТП. Власником пошкодженого транспортного засобу є позивач - ОСОБА_1 .

На замовлення власника пошкодженого транспортного засобу Кіа Ceed днз НОМЕР_2 було замовлено Транспортно-товарознавче дослідження по визначенню матеріального збитку.

Відповідно до Висновку експерта №152/24 Транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 17 вересня 2024 року вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Кіа Ceed днз НОМЕР_2 складає 27553, 22 грн з ПДВ та 24380,19 грн. без ПДВ.

СК «Оранта» було здійснено виплату страхового відшкодування в повному обсязі.

Однак, вартість послуг експерта в розмірі 5000 грн. не входять до переліку виплат, регламентованим ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 31.12.2024 року.

У якості досудового врегулювання спору, що виник внаслідок відмови відповідача сплатити вартість проведеної експертизи, на адресу останнього було відправлено досудову претензію.

Проте, станом на сьогодні відповіді позивач не отримував. В телефонному режимі відмовився від добровільного врегулювання та згодився на судовий порядок вирішення спору.

Просить стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. та суму сплаченого судового збору.

Аргументи сторін

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву, в якій просив слухати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

05 березня 2025 року надав до суду пояснення по справі, в яких зазначено, що після ДТП ОСОБА_1 відмовився від страхового експерта та замовив експертизу автомобіля у незалежного експерта, яку оплатив сам. ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 франшизу у сумі 2500,00 грн. Інші витрати покладаються на страхове агентство «Оранта», у тому числі витрати на проведення експертизи, тому він відмовив ОСОБА_1 відшкодувати витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи встановлені судом

20 серпня 2024 року об 11 год. 45 хв. за адресою: м. Кривий Ріг, Металургійний район, проспект Миру, біля буд.42 електроопора 282, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , не був уважним, перед початком зміни напрямку руху, а саме перестроювання на іншу смугу для руху, не переконався, що це буде безпечно, не дотримався бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Кіа днз НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався в попутному напрямку ліворуч, в лівій крайній смузі, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , ОСОБА_2 (а.с.20-22).

20 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та судовим експертом Рейнюк Олександром Віталійовичем укладено договір на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №140, відповідно до якого експерт бере на себе обов`язки по проведенню експертного транспортно-товарознавчого дослідження щодо визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Кіа Creed днз НОМЕР_2 . Вартість робіт складає 5000,00 грн. (а.с.16).

З рахунку-фактури №163 від 20.08.2024 року вбачається, що витрати на проведення експертизи складають 5000,00 грн. (а.с.23).

Відповідно до квитанції №0.0..1 від 20 вересня 2024 року ОСОБА_3 сплатив ФОП Рейнюк О.В. 5000,00 грн. (а.с.17)

17 вересня 2024 року надано висновок експерта №152/24 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку (а.с.5-15).

Позиція суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо стягнення витрат на проведення експертизи

Приписами ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції, чинній на момент настання страхового випадку, а саме за Закону № 1961-IV зі змінами та доповненнями).

Пунктами 1.4, 1.7 ст. 1 цього Закону визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Приписами п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Суд відхиляє твердження відповідача, що обов"язок зі сплати витрат на залучення експерта має відшкодувати страховик, з урахуванням наступного.

Частиною 6 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024 (у редакції чинній на час розгляду справи) дійсно передбачено, що страховик (МТСБУ) разом із здійсненням страхової (регламентної) виплати у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі її документально підтверджені витрати, пов`язані з оплатою послуг суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, якщо потерпіла особа обрала їх самостійно для визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону.

Проте Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2024 набув чинності лише з 1 січня 2025 року, тому в силу статті 5 ЦК України його норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на момент настання страхового випадку та здійснення виплати) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, на страховика не покладався обов"язок при здійсненні регламентованої виплати здійснити компенсацію витрат, пов"язаних з оцінкою завданого збитку.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат,

пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

- на професійну правничу допомогу;

- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові ВП ВС у справі № 712/4126/22 зробила висновок, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

На підтвердження пропозиції щодо укладення договору судовим експертом направляється замовнику судової експертизи стороні у справі. Згідно з даним рахунком, замовник повинен оплатити вартість проведення судової експертизи з певного напрямку.

Судом встановлено, 20 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та судовим експертом Рейнюк О.В. укладено договір на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження, відповідно до якого витрати на проведення експертизи складають 5000,00 грн. Відповідно до квитанції №0.0..1 від 20 вересня 2024 року ОСОБА_3 сплатив ФОП ОСОБА_4 5000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди

Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000,00 гривень мотивує тим, що його моральні страждання полягають у тривалому ремонті та відновлені транспортного засобу, що зумовило зміну звичного способу життя, втратою товарної вартості авто. Окрім цього, через протиправну поведінку винуватця, який відмовився виконувати законну вимогу про відшкодування збитків, не сприяв вирішенню питання щодо як найскорішому відновлені пошкодженого майна, у позивача тривалий час погіршувався настрій та самопочуття, виникла тревожність, викликана необхідністю звернення до фахівців у галузі права, участі в подальших процесуальних діях, пов`язаних з майбутнім розглядом справи.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак на думку суду зазначена позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 3 000,00 гривень.

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з того, мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що він сплатив 6000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання юридичних послуг від 11.09.2024 року, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , рахунок-фактуру про сплату юридичних послуг від 29.09.2024 року та квитанцію про сплату.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України, такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року по справі №496/3134/19.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог в частині витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн необхідно відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову, вказані витрати мають бути стягненні з відповідача у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 127,03 грн. (сто двадцять сім гривень три копійки).

Рішення може бути оскаржено в Дніпровському апеляційному суді через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 березня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. В. Чайкіна