Номер провадження 2/404/2701/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Солук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачем, Обласним комунальним виробничим підприємством «Дніпро-Кіровоград» у грудні 2023 року подано позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 70064,00 грн., з яких: основний борг в сумі 53623,23 грн. за період з 01.10.2012 року по 31.10.2023 року (включно); 3 % річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 3871,83 грн. за період з 11.10.2012 року по 10.02.2022 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 12568,94 грн. за період з жовтня 2012 року по січень 2022 року. Позов мотивовано тим, що починаючи з 01 квітня 2012 року позивач надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством. Однак, ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання з оплати отриманих послуг, в результаті чого станом на 01 листопада 2023 року виникла заборгованість в сумі 53623,23 грн. за період з 01.10.2012 року по 31.10.2023 року (включно).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 січня 2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 14).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 14438 від 03.04.2024 року) в яких останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що позивач просить суд стягнути борг за період з 01.10.2012 року, тобто більше ніж за три роки, отже позов поданий з пропуском позовної давності. Так як, основна вимога заявлена зі спливом позовної давності, то не підлягає стягненню і вимога про стягнення 3 % річних та індексу інфляції. Крім того, відповідач зазначає, з 27.04.2018 року власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Підставою оформлення права власності на вищевказана майно слугує іпотечний договір, отже позов поданий до особи, яка з 27.04.2018 року не є власником вищевказаної квартири. А відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.27-44).

В свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив (вх. № 14960 від 05.04.2024 року) в якій останній зазначає, щодо заявленного строку позовної давності, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 21 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і відмінено лише з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу СОVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином в період з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року на території України впроваджено карантин на строк дії якого строки позовної давності продовжено. Окрім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В редакції Закону України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, викладено в новій редакції щодо зупинення строків позовної давності. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Таким чином в період з 24.02.2022 року по даний час на території України взагалі зупинено строки позовної давності у зв`язку з введеним воєнним станом. Позивач вважає, що в межах заявленого позову позовна давність застосуванню до вимог про стягнення заборгованості, які виникли в період 01.10.2012 року по 31.01.2017 року. До вимог, які є предметом розгляду даної справи, які виникли в період з 01.10.2017 року по 31.10.2023 року строки позовної давності не пропущено оскільки: послуга централізованого водопостачання та водовідведення за лютий 2017 підлягала сплаті до 20.03.2017 року, відповідно початок виникнення боргу є 21.03.2017 із строком позовної давності на її стягнення 3 роки - до 21.03.2020 року; оскільки відповідно до пункту 12 та пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України строки позовної давності з 12.03.2020 року продовжені на строк дії карантину - з 24.02.2022 року зупинені на період воєнного стану, строк позовної давності до вказаної заборгованості не закінчились. Позивач вважає, що до заборгованості за централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникли в період з 01.02.2017 року по 31.10.2023 року та складає 43 754,93 грн. відсутні аргументовані підстави застосування строків позовної давності. Щодо заявленого позову не до власника квартири. З цього приводу позивач вважає за необхідне зазначити, що саме відповідач по справі є фактичним споживачем та отримувачем послуг централізованого водопостачання та водовідведення по АДРЕСА_1 та несе зобов`язання по їх оплаті. Так частина заборгованості в межах строків позовної давності (з лютого 2017 по квітень 2018 року) виникла в період, коли відповідач був власником квартири. 27.04.2018 року квартира була переоформлена на праві власності на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», але відповідач продовжує в ній проживати, місце проживання зареєстровано у даній квартирі та він продовжує фактично користуватись комунальними послугами. Зазначає, що споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №638/11034/15-ц від 10.12.2018 та у пунктах 79, 83 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (а.с.45-64).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2024 року визнано явку позивача, Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград», в судове засідання обов`язковою. Відкладено судове засідання (а.с.67).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. В судове засідання призначене на 27 березня 2025 року представник позивач не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 10788 від 21.03.2025 року) про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 97-99).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задовлення позовних вимог. В судове засідання призначене на 27 березня 2025 року представник позивач не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 11582 від 27.03.2025 року) про розгляд справи за його відсутності (а.с. 100-101).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Обласне комунальне виробниче підприємство Дніпро-Кіровоград, відповідно до "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послугу з централізованого водопостачання та водовідведення.

Шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 , відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством Йому було надано послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 53623,23 грн за період з 01.10.2012 року по 31.10.2023 року (включно) (а.с. 4).

У відповідності до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Дії сторін, а також укладений договір свідчать про те, що між ними виникли зобов`язання з надання послуг, в силу яких одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача складає 53623,23 грн за період з 01.10.2012 року по 31.10.2023 року (включно) (а.с. 4).

Відповідно до вимог статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі.

Положеннями статті 162 Житлового кодексу України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженим в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Частиною першою статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги, пунктом l статті 30 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року, № 630 зобов`язано споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, окрім цього пунктом 1 частини другої стаття 22 Закону України Про питну воду, питне постачання та водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Окрім цього пунктом 1 частини другої стаття 22 Закону України «Про питну воду, питне постачання та водовідведення» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Щодо доводів відповідача, що він не є власником квартири, по якій нарахована заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, суд зазначає наступне.

На підставі іпотечного договору від 02 жовтня 2008 року посвідченого привтаним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Балик Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3402, право власності на квартиру АДРЕСА_2 , починаючи з 27 квітня 2018 року переєстровано з ОСОБА_1 на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав (а.с.35-35).

При цьому, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Згідно довідки № 023475/1 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03.02.1998 року по теперішній час (а.с. 13).

Доказів того, що відповідач не проживає за вищевказаною адресою та не є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення останнім до суду не надано.

Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №638/11034/15-ц від 10.12.2018 та у пунктах 79, 83 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17.

Водночас, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України).

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу нарахований борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 53623,23 грн. за період з 01 жовтня 2012 року по 31 жовтня 2023 року, тобто з пропуском встановленого строку позовної давності.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 21 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на території України карантин.

Строк карантину неодноразово продовжувався і відмінено лише з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу СОVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином в період з 12.03.2020 року по 01.07.2023 року на території України впроваджено карантин на строк дії якого строки позовної давності продовжено.

Окрім того, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В редакції Закону України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, викладено в новій редакції щодо зупинення строків позовної давності.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Таким чином в період з 24.02.2022 року по даний час на території України взагалі зупинено строки позовної давності у зв`язку з введеним воєнним станом.

Тому, суд приходить до висновку, що борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає стягненню з відповідача в межах строку позовної давності з 01.02.2017 року по 31.10.2023 року в сумі 43754,93 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні заборгованості за період з 01 жовтня 2012 року по 01 січня 2017 року включно в зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що заявлено відповідачем.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу Українии передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1812,78 грн за період з 11.02.2017 року по 10.02.2022 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 4561,88 грн за період з лютого 2017 року по січень 2022 року, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 1920,36 грн виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 50129,59 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1920,36 грн. (50129,59 грн х 100 % : 70064,00 грн. х 2684,00 грн.).

Керуючись Законом України Про житлово-комунальні послуги, Законом України Про питну воду та питне водопостачання, статтею 162 Житлового кодексу України, статями 253, 256, 257, 261, 264, 267, 525, 526, 509, 546, 549, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, статтями 19, 76, 81, 141, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в загальній сумі 50129,59 грн, з яких: основний борг в сумі 43754,93 грн за період з 01.02.2017 року по 31.10.2023 року; 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1812,78 грн за період з 11.02.2017 року по 10.02.2022 року; інфляційні втрати відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 4561,88 грн за період з лютого 2017 року по січень 2022 року, а також судовий збір в сумі 1920,36 грн.

В решті позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складння повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград», ; місцезнаходження: 25009, місто Кропивницький, вулиця Соборна, будинок № 19а;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 01.04.2025 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда