УХВАЛА

01 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 758/10410/22

провадження № 61-3100 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Будінвест Капітал», третя особа - обслуговуючий кооператив «ЖК «Науковий», про визнання майнових прав на об`єкт незавершенного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,в інтересах якої діє адвокат Дунь Віталій Валерійович, на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила визнати за нею майнові права на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на 8 поверсі.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

08 березня 2025 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку від імені ОСОБА_1 - адвокат Дунь В. В. подав касаційну скаргу на вказані судові рішення (надійшла до суду 11 березня 2025 року), у якій просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

31 березня 2025 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. від участі у розгляді цієї справи.

Заява про відвід обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів. На її думку, постанова Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 758/2952/23 щодо визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва прийнята на користь ОК «ЖК «Науковий», а не на користь ошуканих покупців-інвесторів. Вважає, що колегія суддів у складі Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. прямо заінтересована у результаті розгляду справи № 758/10410/22 задля збереження сталої практики розгляду аналогічних категорій цивільних справ колегією.

Вказана заява ОСОБА_1 є необгрунтованою, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що колегія суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіян О. М., Сакара Н. Ю.,виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., у вказаній справі по своїй суті зводяться до незгоди із судовим рішенням ухваленим колегією суддів 11 грудня 2024 року у справі № 758/2952/23, де відповідачем визначено ОК «ЖК «Науковий», що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу колегії суддів.

Отже, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу суддів, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності, а також наявність підстав вважати, що судді прямо заінтересовані в результаті розгляду справи.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід колегії суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., від участі у розгляді цієї справи визнати необґрунтованою.

Заяву передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара