Справа № 445/2001/24
провадження № 2/445/201/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Золочів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позов обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у якому спадкодавець проживав та яким володів на праві приватної власності. Позивач вказує, що останні роки та на момент смерті дідуся проживала разом з ним за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Також у спадкодавця залишилась дочка ОСОБА_2 , проте із дати відкриття спадщини не зверталась із заявою про прийняття спадщини; разом із спадкодавцем не проживала, оскільки все своє життя живе та працює у місті Львові. Для того, щоб прийняти спадщину позивач звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Вегери Наталії Богданівни із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 , але у оформленні спадщини їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України строку для подання заяви про прийняття спадщини та не пред`явлено документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем на день смерті. Позивач зазначає, що факт спільного проживання з спадкодавцем підтверджується долученими до позовної заяви документами та заявами сусідів, тому відповідно до вищенаведеного просить позов задовольнити.

Позивач та її представник у судове засідання не прибули, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, де зазначила, що позов визнає та просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , довідками Куровицького старостинського округу Глинянської міської ради Львівського району Львівської області та заявами сусідів.

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4 від 22.12.2004 встановлено, що ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому від 21.08.2004 № 75 на праві приватної власності належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_3 на вищевказаний будинок підтверджується також технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Встановлено, що позивач зверталась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегери Н.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , але у вчиненні даної нотаріальної дії позивачу було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та не пред`явленням документів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем на день смерті.

З копії довідки № 128 від 19.04.2024, виданої Куровицьким старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області про те, що особа проживала та вела спільне господарство з померлим до часу його смерті вбачається, що ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_1 ) дійсно проживала без реєстрації спільно з ОСОБА_3 до дня його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вела господарство до часу смерті останнього.

З копії довідки № 128 від 19.04.2024, виданої Куровицьким старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області про те, що останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було АДРЕСА_1 . Вказано, що заповіт від імені ОСОБА_3 складений в Куровицькій сільській раді від 19.10.2000 одноосібно в користь ОСОБА_4 . Разом з ОСОБА_3 спільно без реєстрації проживала його онука - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зараз ОСОБА_1 ) та вела спільне господарство до дня його смерті.

Як встановлено із заповіту, складеного 19.10.2000, посвідченого сільським головою Куровицької сільської ради Золочівського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 410, ОСОБА_3 заповів все своє майно, в тому числі житловий будинок з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Солова Золочівського району Львівської області, ОСОБА_4 .

Заявами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від 20.05.2024 підтверджується той факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останні роки життя свого дідуся, ОСОБА_3 , проживала разом із ним до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Згідно п. 1 ПП ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року: «Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом».

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що спадкоємиця ОСОБА_1 в шестимісячний термін вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини спільно проживала зі своїм дідусем, ОСОБА_3 , піклувалася про стан його здоров`я, доглядала за будинком.

За викладених обставин судом встановлені факти постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняття спадщини у вигляді спірного житлового будинку, після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

З врахуванням того, що відповідачем позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням того, що позивач має право на житловий будинок, та того, що факт спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини доведено, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 81, 89, 197, 198, 200, 206, 293-294, 316, 318, 319 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.03.2025.

Суддя В. М. Сивак