ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

01 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15803/24

Провадження № 22-з/820/59/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/15803/24 за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Юрія Георгійовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з заявою, суд

в с т а н о в и в:

У червня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» звернулося до суду з позовом, в якому товариство просило визнати недійсними договори дарування приміщень кіосків (магазинів) № 1, № 3, №5, № 7, № 9, №11 квартал №17, алея №1, загальною площею по 28 кв.м. кожний, які знаходяться за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці 191 км + 520 м праворуч, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз О.А., які укладені між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою ОСОБА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року позов задоволено, визнано недійсними договори дарування приміщень кіосків (магазинів) № 1, № 3, №5, № 7, № 9, №11 квартал №17, алея №1, загальною площею по 28 кв.м. кожний, які знаходяться за адресою: Хмельницький район, Розсошанська сільська рада, автодорога Н-03 Житомир-Чернівці 191 км + 520 м праворуч, які посвідчені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Мороз Оленою Анатоліївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину № НОМЕР_1 , запис про право власності №16054760, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №3 - 250, запис про право власності №16054772, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №5 - 250, запис про право власності №16054781, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №7 - 250, запис про право власності №16054793, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину № 9 - 250, запис про право власності №16054800, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - магазину №11 - 250, запис про право власності №16054809, укладені між дарувальником ОСОБА_1 та обдарованою ОСОБА_2

25 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ткачук Ю.Г. подав клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу і просив стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Форінт» на користь ОСОБА_1 16 000 грн витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача Ткачука Ю.Г. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 грн відмовлено.

ТзОВ «ФК «Форінт», не погодилося із ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2024 року подало апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ТзОВ «ФК «Форінт» залишено без задоволення, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року залишено без змін.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук Ю.Г. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ТзОВ «ФК «Форінт» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

При цьому, представник заявника посилається, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ТзОВ «ФК «Форінт» залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року залишено без змін. В судовому засіданні в дебатах представником Федосєєва А.І. згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України була здійснена відповідна заява про стягнення з ТзОВ «ФК «Форінт» судових витрат, а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути 8 000 грн витрат на правничу допомогу, розмір якої підтверджується: Договором про надання правничої допомоги від 17.06.2024 року, Звітом про витрачений час на надання правничої допомоги від 13.03.2025 року та Актом приймання-передачі № 2 від 13.03.2025 року.

Представник ТзОВ «ФК «Форінт» - адвокат Думітращук В.А. подала відзив на заяву, вказує, що якщо після вирішення справи по суті, ухвалою суду вирішуються процесуальні питання, не пов`язані із вирішенням справи по суті, то підстави для розподілу судових витрат відсутні. Ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2024 року, якою вирішувались питання наявності чи відсутності підстав для постановлення додаткового рішення за клопотанням відповідача ОСОБА_1 не є частиною судового розгляду справи по суті, оскільки не вирішує та не змінює спір сторін по суті, а також не містить висновків про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справи, не вирішує вимог, не досліджених у судовому засідання щодо спору по суті, що є підставою для розподілу судових витрат у справі на підставі положень ст.141 ЦПК України. Також оскаржувана ухвала не була винесена на користь ОСОБА_1 , оскільки нею відмовлено у постановленні додаткового рішення. Апеляційне оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 11.10.2024 року не є окремим судовим розглядом спору по суті, а тому вирішення питання щодо стягнення судових витрат є безпідставним, та не передбачено процесуальним законом. Оскільки в апеляційному провадженні щодо оскарження ухвали суду у даній справі спір по суті не вирішувався, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в порядку про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених при її перегляді в апеляційному порядку. Крім того, постановою Хмельницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року. фактично, підтверджено факт неправильних дій з боку ОСОБА_1 під час подання клопотання про винесення додаткового рішення, а подаючи відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт», ОСОБА_1 просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а отже, тим самим погоджувався із правомірністю ухвали суду про відмову в задоволенні його заяви та винесенні додаткового рішення.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення просить відмовити, а у випадку задоволення заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить зменшити розмір стягнення до 1 500 грн.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному суді адвокат Ткачук Ю.Г. представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги від 17 червня 2024 року.

Згідно з Актом приймання-передачі правничої допомоги (послуг) до Договору про надання правничої допомоги від 13 березня 2025 року вартість правничої допомоги щодо підготовки, складання відзиву на ухвалу суду та представництво інтересів ОСОБА_1 в судовому засідання становить 8 000 грн.

Вказане підтверджено наданим звітом про витрачений час на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що підготовка і складення відзиву на апеляційну скаргу 6 000 грн, представництво інтересів ОСОБА_1 в Хмельницькому апеляційному суді 2 000 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, ч. 6 ст. 137 ЦПК України покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На виконання вказаних вимог, заявником було надано апеляційному суду Договір про надання правничої допомоги від 17.06.2024 року, Звіт про витрачений час на надання правничої допомоги від 13.03.2025 року та Акт приймання-передачі № 2 від 13.03.2025 року.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

ТзОВ «ФК «Форінт» - адвокат Думітращук В.А. у поданому відзиві на заяву посилається на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу і просить зменшити розмір стягнення до 1 500 грн.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 8 000 грн. є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн., що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що надані докази про понесення відповідачем судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1500 грн. є достатніми, допустимими та достовірними.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню частково з ухваленням додаткового рішення у справі про стягнення з ТзОВ «ФК «Форінт» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Юрія Георгійовича задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (місце знаходження: м Київ, вул Князів Острозьких, 32/2, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова