_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/876/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» про визнання припиненими трудових відносин, суд-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ», в якій просить суд визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) із приватним підприємством «ЧІНАР ІНШААТ» (, місцезнаходження: 65036, м.Одеса, провулок Водний, буд.1) з 08.11.2024 року, у зв`язку із звільненням займаної посади директора приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України; визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) із приватним підприємством «ЧІНАР ІНШААТ» (, місцезнаходження: 65036, м.Одеса, провулок Водний, буд.1) з 08.11.2024 року , у зв`язку із звільненням займаної посади головного бухгалтера приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України; стягнути з відповідача на корить позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі.

Представник позивача адвокат Хижняк А.В. у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за відсутності позивача та представника.

Представник відповідача - Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» - в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно рішення № 1 від 26.05.2011 року засновника Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» ОСОБА_2 , ІН НОМЕР_2 , якому належить 100% статутного капіталу, було засноване Приватне підприємство «ЧІНАР ІНШААТ», розташоване за адресою: м.Одеса, провулок Водний, 1. Затверджено Статут Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ». Призначено ОСОБА_3 , ІН: НОМЕР_1 директором приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ». Встановлено розмір статутного капіталу Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» - 2000,00 грн., 100% якого належить засновнику ОСОБА_2 /а.с.21/

Із вказаного рішення № 1 від 26.05.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 , громадянин Туреччини, ІН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , від імені якого діяла за довіреністю ОСОБА_4 , підпис у довіреності засвідчено апостилем № 975 від 05.04.2011 року, та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М. від 26.05.2011 року.

Таким чином, відповідно даного рішення № 1 від 26.05.2011 року позивача ОСОБА_3 було призначено директором Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ», у подальшому прізвище позивачки було змінено на « ОСОБА_5 », у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1429./а.с.20/

До позову надано відповідь на адвокатський запит Головного управління ДПС в Одеській області від 30.10.2024 року, з якої вбачається, що станом на дату надання відповіді - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 є керівником та головним бухгалтером приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ», яке перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Київська державна податкова інспекція, що також підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15.11.2024 року./а.с.31/

Із позову вбачається, що копії трудової книжки, копії наказів про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» та головного бухгалтера Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» зберігались у засновника Приватного підприємства, громадянина Туреччини, ОСОБА_7 , зв`язок з яким відсутній вже протягом декількох років, що є перешкодою в отриманні даних документів. Приватне підприємство «ЧІНАР ІНШААТ» на даний час не веде ніякої господарської діяльності.

Згідно відповіді Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради від 07.01.2025 року вбачається, що в матеріалах реєстраційної справи юридичної особи ПП «ЧІНАР ІНШААТ»відсутня копія трудової книжки ОСОБА_1 та накази про призначення вищевказаної особи на посаду директора та головного бухгалтера ПП «ЧІНАР ІНШААТ», проте в матеріалах справи міститься рішення № 1 від 26.05.2011 року про призначення ОСОБА_8 на посаду директора./а.с.47/

Судом встановлено, що позивач по даний час офіційно числиться як працівник Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ», проте на протязі тривалого часу будь-яку трудову діяльність не здійснює, трудові обов`язки не виконує, заробітну плату не отримує та взагалі буд-які трудові відносини позивача з відповідачем відсутні. Втім, через відсутність зв`язку з відповідачем позивач не може звільнитися.

Тобто, трудова діяльність позивача у Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ»припинилася через припинення роботи підприємства та його відсутність за колишньою адресою. Проте, юридично позивач до цього часу залишається офіційно працевлаштованою у Приватному підприємстві «ЧІНАР ІНШААТ»та через відсутність будь-яких каналів зв`язку з відповідачем, позивач позбавлена можливості у передбачений законом спосіб оформити своє звільнення.

Таким чином, позивач не може у встановленому законом порядку припинити трудові відносини з відповідачем, а тому наявні усі підстави визнати припиненими трудові відносини між сторонами у судовому порядку.

Відповідно до норм ст. 46 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових[ відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника.

У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст.36 та інших статтях КЗпП України й залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38.39 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40,41 КЗпП України); розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3,7 ст.36, ст.45 КЗпП України та ін.).

Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін.

Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору).

Представник позивача у позові посилається на постанову Великої палати Верховного Суду від 06.09.2023 року у справі № 127/27466/20 щодо застосування положень законодавства про працю у спорах за позовом директора товариства про припинення повноважень. Для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу директор за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків. Директор має дотриматись вимог статті 32 Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю» щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів.

Проте, суд зауважує, що вказана постанова не застосовується до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, з огляду на те, що у постанові Верховного суду від 06.09.2023 року мова йде про дотримання вимог Закону України «Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю», зокрема Товариствами з обмеженою або додатковою відповідальністю, а в нашому випадку організаційною формою є Приватне Підприємство ««ЧІНАР ІНШААТ», що вбачається із Статуту вказаного підприємства, затвердженого Рішенням № 1 Засновника ПП «ЧІНАР ІНШААТ» від 26.05.2011 року./а.с.23/.

У вказаному Статуті зазначено, що підприємство створено згідно з рішенням Засновника, у своєї діяльності керується чинним законодавством України, зокрема Господарським кодексом, даним Статутом та розпорядженнями Засновника. До виключної компетенції Засновника відноситься затвердження Статуту підприємства, призначення та звільнення Директора, прийняття рішень про припинення діяльності підприємства (п.3.1 Статуту)./а.с.27/

Проте, суд приймає до уваги, що позивач направляла рекомендовані поштові повідомлення на адресу відповідача, в яких просила звільнити її з посади Директора та головного бухгалтера Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» з 06.11.2024 року. Однак, дане повідомлення та заяви не були вручені відповідачу, та повернуто у зв`язку з відсутністю за вказаною адресою АДРЕСА_3 ./а.с.37/

Крім того, додатково позивачем було надіслано позовну заяву з додатками громадянину Туреччини ОСОБА_9 , що підтверджується описом вкладення до листа та квитанцією від 18.11.2024 року./а.с.32,33/

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору с, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

За ч.1 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником/засновником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, чинне трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника.

Позивач, який бажає звільнитися з ПП «ЧІНАР ІНШААТ», не може цього зробити через фактичну відсутність підприємства, а також відсутність будь-яких засобів зв`язку з його Засновником, тому позивач позбавлений можливості розірвати трудові відносини з відповідачем у спосіб, передбачений КЗпП України

Враховуючи викладене, права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачем припиненими за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд. встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими.

Отже, у суду наявні усі підстави для задоволення даного позову та визнання трудових відносин між позивачем та відповідачем припиненими.

Визнати трудові відносини між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та Приватним Підприємством «ЧІНАР ІНШААТ», , припиненими з дня звернення з належним чином оформленою заявою до підприємства на підставі ст.38 КЗпП України з 08.11.2024 року.

Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позову на позивач.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-89, 259, 263-265, 268, 273-274, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» про визнання припиненими трудових відносин задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) із приватним підприємством «ЧІНАР ІНШААТ» (, місцезнаходження: 65036, Україна, Одеська область, місто Одеса, провулок Водний, будинок, 1) з 06.11.2024 року, у зв`язку зі звільненням займаної посади директора приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Визнати припиненими трудові відносини ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ) із приватним підприємством «ЧІНАР ІНШААТ» (, місцезнаходження: 65036, Україна, Одеська область, місто Одеса, провулок Водний, будинок, 1) з 06.11.2024 року, у зв`язку зі звільненням займаної посади головного бухгалтера приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.

Стягнути з приватного підприємства «ЧІНАР ІНШААТ» (, місцезнаходження: 65036, Україна, Одеська область, місто Одеса, провулок Водний, будинок, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 02.04.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко