Справа №549/616/24
Провадження №2/549/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

Чорнухинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Василюк Т.М.

за участю: секретаря судового засідання Давиденко Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Волторніста С.М.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду селища Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Чорнухинська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно. На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою проживала його дружина ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого і яка на день смерті проживала з ним в одному будинку та яка не подавала до державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 є особою, яка прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, який 15.09.2017 посвідчений секретарем Мелехівської сільської ради та зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 68.

Заповітом на випадок своєї смерті ОСОБА_3 зробив розпорядження: «все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на, що я законом матиму право заповідаю синові ОСОБА_1 , що мешкає в селі Поставмуки Чорнухинського району Полтавської області».

У встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини оскільки він не був повідомлений про наявність заповіту, який виданий на його користь Спадкодавцем 15.09.2017 року. Також однією з причин пропуску строку на прийняття спадщини стало те, що на території України було введено карантині обмеження в зв`язку з поширенням на території держави гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Після звернення позивачем до Чорнухинської державної нотаріальної контори, постановою від 08.04.2024 №43/02-31, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку кадастровий номер :00:001:0041 у зв`язку з тим, що він пропустив встановлений законодавством термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Посилаючись на викладене позивач просив визначити додатковий строк терміном один місяць, з часу набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник позивача у судовому засіданні посилався на те, що позивач вчасно звертався до нотаріальної контори для подання заяви щодо прийняття спадщини, однак його у нотаріальній конторі не прийняли, оскільки на той час діяли обмеження щодо відвідування громадян у зв`язку з карантиними обмеження з поширенням на території держави гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який є батьком ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 2,10 га, кадастровий номер :00:001:0041, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Мелехівської сільської ради Лубенського району Полтавської області . Відповідно до заповіту який на випадок своєї смерті залишив ОСОБА_3 , який 15.09.2017 посвідчений секретарем Мелехівської сільської ради та зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 68.

Із постанови завідувача Чорнухинської державної нотаріальної контори від 08.04.2024, вбачається, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого по заповіту у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно. На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою проживала його дружина ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого і яка на день смерті проживала з ним в одному будинку та яка не подавала до державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України ОСОБА_2 є особою, яка прийняла спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Дослідивши надані докази, судом не встановлено об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача щодо подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого цією статтею, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17 (провадження № 61-7193св19), від 03 лютого 2023 року у справі № 521/8872/22 (провадження № 61-12812св22).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 .

Посилання позивача на необізнаність про наявність заповіту на його ім`я, як поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 не взято до уваги, оскільки, позивач є сином померлого ОСОБА_3 , тобто спадкоємцем першої черги. Відтак, незалежно від наявності заповіту на його ім`я, він у випадку, якщо бажав би прийняти спадщину після смерті батька, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була. Доказів своєчасного звернення до нотарільної контори щодо подання заяви для вступу у спадщину та відмови у прийнятті такої заяви суду також не було надано.

Крім того, запровадження карантинних обмежень, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19), також не свідчать на об`єктивну неможливість позивачу подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, суд робить висновок про те, що не надано належних та допустимих доказів існування об`єктивних та непереборних причин, які перешкодили йому подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька у визначений законом строк, а саме в шестимісячний термін , який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно, встановивши відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд приймає рішення відмовити у задоволенні позову.

У постанові від 26 червня 2024 року № 689/5757/23 Великої Палати Верховного Суду сформульовані такі висновки, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1270 ч. 1, 1272 ч. 3 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Чорнухинська державна нотаріальна контора ( вул. Центральна,26 селище Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область, 37100, ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2025 року.

Суддя Т. М. Василюк