Справа № 211/7821/24
Провадження № 2-др/211/13/25
У Х В А Л А

про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду

01 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Данилової О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі представника відповідача адвоката Морозова Вадима Юрійовича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про зміну прізвища малолітньої дитини без згоди батька,

встановив:

у провадженні судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Ніколенко Д.М. перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про зміну прізвища малолітньої дитини без згоди батька.

Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 13 березня 2025 року ухвалено рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

17 березня 2025 року представником відповідача адвокатом Морозовим Вадимом Юрійовичем скеровано суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій представник відповідача просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

19 березня 2025 року представником позивача адвокатом Морозовим Євгенієм Євгенійовичем через систему «Електронний суд» скеровано заперечення на клопотання проти заяви про стягнення судових витрат на професійну правову (правнич) допомогу. В обґрунтування заперечення представник зазначив, що, по-перше, приписами ч. 1, ч. 2 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Аналіз вказаних норм процесуального права, вказує на те, що для прийняття позитивного рішення щодо розподілу витрат на правову допомогу, на сторін покладено обов`язок щодо здійснення поетапного механізму сповіщення свого опонента про розмір запланованих витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Однак, стороною відповідача у цивільній справі №211/7821/24 відзив не подавався, оскільки судом було відмовлено у задоволення клопотання про продовження (поновлення) процесуального строку на подання відзиву через його пропуск. Отже, стороною відповідача попередній розрахунок суми судових витрат у відповідності до ч. 1 ст. 134 ЦПК України не подавався. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте, стороною відповідача до закінчення судових дебатів у цивільній справі №211/7821/24 не було подано відповідної заяви, як і не зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Вказана поведінка сторони відповідача призвела до неможливості сторони позивачки належним чином підготуватися до спростування заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу, які ОСОБА_1 вважає необґрунтованими та неспівмірними. По-друге, жодні документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що ОСОБА_2 дійсно поніс витрати на правничу допомогу, стороною відповідача до суду не подано. Також, слід зауважити, що предметом спору у справі №211/7821/24 є зміна прізвища дитини, тому підготовка адвоката Морозова В.Ю. до захисту інтересів відповідача не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин в даному питанні не змінювались, справа не є складною, підготовка її до розгляду не потребувала аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль. Звертає увагу суду, що в ході розгляду цивільної справи №211/7821/24 адвокат Морозов В.Ю. ознайомився з матеріалами справи, склав клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов, ознайомлення з матеріалами справи та повернення до підготовки підготовчого провадження, прийняв участь в одному судовому засіданні. Водночас, зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг (за Договором про надання правової допомоги від 13.02.2025), укладеному 13.02.2025, вказані послуги, такі як: «підготовка документів (1 година)», «написання клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов, ознайомлення з матеріалами справи та повернення до підготовки підготовчого провадження (3 години)» дублюють один одного. Отже, з матеріалів справи вбачається, що витрати в сумі 10 000 гривень є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, предмет спору у даній справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та тим більше аналізу судової практики (яка є сталою), обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Тому представник просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на професійну (правову) допомогу, поданої його представником адвокатом Морозовим Вадимом Юрійовичем, та стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статті 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2025 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухваленом рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено, повний текст оголошено 20 березня 2025 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За положеннями ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, отже в даному випадку за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглядаючи вимоги представника відповідача щодо стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на викладене вище, враховуючи заперечення сторони позивача та беручи до уваги те, що представником відповідача до закінчення судових дебатів у даній справі заява про розподіл судових витрат не подавалась та не заявлялась, суд вважає за необхідне залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Аналогічна позиція вікладена у постанові КАС ВС від 20.03.2024 у справі №600/752/22-а.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 247, 264, 270, 354, 355 ЦПК України, суд -

постановив:

заяву представника відповідача адвоката Морозова Вадима Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №211/7821/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Довгинцівської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про зміну прізвища малолітньої дитини без згоди батька залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 квітня 2025 р.

Суддя Д.М. Ніколенко