Справа № 361/1143/25
Провадження № 2/361/405/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Гізатуліної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» за участю третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

УСТАНОВИВ:

Адвокат Калінін С.К. від імені та в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позов мотивував тим, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинено виконавчий напис від 13 січня 2022 року № 3662 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АЛЕКСКРЕДИТ» (далі ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ») заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2019 року № 2816478, з 23 жовтня 2020 року до 15 грудня 2021 року у розмірі 79 602,40 грн.

Відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. не діє.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» (далі ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ») є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».

Вважає, що оспорений виконавчий напис є протиправним, оскільки він вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема щодо недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника( постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14).

На підставі викладеного просив суд: визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 13 січня 2022 року, зареєстрований у реєстрі № 3662, таким, що не підлягає виконанню; стягнути із відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд 20 березня 2025 року о 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року вжито заходи забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 13 січня 2022 року № 3662.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник адвокат Калінін С.К. не з`явились. Суд бере до уваги клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Про причини неявки суд не повідомив. Явку представника не забезпечив.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

19 жовтня 2019 року ОСОБА_1 та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» уклали договір про надання кредиту № 2816478, на підставі якого позичальник отримав кошти у розмірі 12 000 грн. Договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатору PS2816478 (а. с. 26 31).

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. 13 січня 2022 року вчинив виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі № 3662, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання кредиту від 19 жовтня 2019 року № 2816478 укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», право вимоги за яким відступлено ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» на підставі Договору факторингу від 08 жовтня 2020 року № LVMM/06-07-2020-71. Стягнення заборгованості здійснюється з 23 жовтня 2020 року до 15 грудня 2021 року. Сума заборгованості складає 79 602,40 грн, з яких: 12 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 66 602,40 грн заборгованість за відсотками (а. с. 32).

Як вбачається із роздруківки офіційного сайту Міністерства юстиції України новина «ВККН анулювала 17 свідоцтв про право на зайняття нотаріальною діяльністю у 2021 році» Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату у 2021 році прийняті рішення про анулювання свідоцтв про право на зайняття нотаріальною діяльністю 17 нотаріусам, зокрема і Личуку Т.В. (а. с. 45 47).

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. 23 лютого 2022 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 68754473 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. від 13 січня 2022 року № 3662 (а. с. 49, 50).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд встановивши, що кредитний договір від 19 жовтня 2019 року № 2816478, укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», не посвідчений нотаріально, стягувачем не було надано документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дійшов висновку про те, що подані для вчинення виконавчого напису документи не відповідали вимогам, які пред`являються за вище приведеним Переліком.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано норм Закону України «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій.

Щодо розподілу судових витрат

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи та подані на підтвердження факту понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу документи, суддя вважає, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Калініним С.К. роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, отже, клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а спірний виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21 зазначив наступне: «Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» встановлює пільги щодо сплати судового збору. У вказаній статті відсутня підстава щодо звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Але ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вказівки про вичерпність переліку випадків для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, процесуальне законодавство не обмежує коло Законів України, які можуть встановлювати підстави для звільнення від сплати судового збору. Тому Позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки зазначена норма прямо вказує на звільнення споживача від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Щодо заходів забезпечення позову

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року, в порядку ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» за участю третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 13 січня 2022 року, зареєстрований у реєстрі № 3662, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» заборгованості у розмірі 79 602,40 грн.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2025 року в порядку ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ», , місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17-Б, офіс 503.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, місцезнаходження: 07300, Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, «Карат» промисловий майданчик, 5-А, офіс 511, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя Н.М. Гізатуліна