Справа №705/6093/24
2-о/705/33/25 РІШЕННЯ
31 березня 2025 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Остропольської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ладижинська сільська рада Уманського району Черкаської області, про встановлення юридичного факту належності особі документів,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності особі документів та просив встановити факт, який має юридичне значення, а саме встановити факт належності його покійному батькові, прізвище якого ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 1989 року Виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому, про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке помилково було виписане на ім`я особи, прізвище якої ОСОБА_2 .
В обґрунтування заяви зазначив, що він являється сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шарин Уманського району Черкаської області. Даний юридичний факт (факт родинних відносин з батьком) встановлений рішенням Уманського міськрайонного суду від 27 березня 2017 року справі № 705/774/17.
З метою оформлення спадщини після смерті свого батька він зібрав документи на спадкове майно, у тому числі свідоцтво № 43 від 29.12.1989 про право особистої власності його батька на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке видане виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому. Проте в даному свідоцтві мається помилка в написанні прізвища його батька, там він записаний як ОСОБА_3 (в російському варіанті написання: ОСОБА_4 ), в той час як правильно його прізвище пишеться ОСОБА_2 (через літеру «б»), що підтверджується записом у Свідоцтві про його смерть та зазначено в рішенні Уманського міськрайонного суду від 27 березня 2017 року у справі № 705/774/17. Вказані розбіжності в написанні прізвища його батька зумовлені елементарною помилкою особи, яка заповнювала вище згадане Свідоцтво. Проте, оскільки існує зазначена розбіжність в написанні прізвища батька, він позбавлений можливості вступити у володіння спадщиною після його смерті, тому звернувся до суду із вказаною заявою.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву від 31.03.2025, в якій просив розглядати справу без його участі. Заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, ОСОБА_5 сформував у системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи у відсутність представника Ладижинської сільської ради за наявними у справі матеріалами та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шарин Уманського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18 жовтня 2016 року.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року встановлено факт, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
29.12.1989 Виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому видано свідоцтво № 43 на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім`я « ОСОБА_4 » (рос. мовою).
Відповідно до довідки Шаринської сільської ради № 9 від 16.01.2017 згідно з погосподарськими книгами за 1964-1988 роки ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований і проживав в будинку у с. Шарин ( без зазначення вулиці), який згідно договору купівлі-продажу від 21.11.1964 проданий ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Згідно із копією паспорта громадянина України паспорт та ідентифікаційний номер видано на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 березня 2019 року, виданого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востриковою О.І., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 , 1928 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 .
Відповідно до виписки з погосподарських книг від 13.03.2025, виданою Ятранівським старостинським округом с. Шарин виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області, згідно з погосподарською книгою № 3 за 1964-1966 роки гр. ОСОБА_2 купив будинок у с. Шарин (без зазначення вулиці, згідно договору купівлі-продажу від 21.11.1964 р., з 1995 року АДРЕСА_1 , перейменовано 2016 року АДРЕСА_2 ). По даний час будинок значиться за вищевказаним власником: голова двору ОСОБА_2 , 1928 р.н.
Внаслідок помилкового написання прізвища у свідоцтві про право власності заявник не має можливості повноцінно розпорядитися належною йому спадщиною, тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документу.
Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.
Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Крім того, згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Згідно з листом Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності документу.
Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що заявником доведено, що свідоцтво № 43, видане 29 грудня 1989 року Виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому, про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке помилково було видане на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Установлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, який через вказані технічні помилки в зазначенні прізвища батька у свідоцтві про право власності не може в повному обсязі реалізувати свої права.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 належить задовольнити у розумінні встановлення факту належності документу.
Керуючись ст. ст. 293, 315- 319 ЦПК України, суд
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу свідоцтва № НОМЕР_1 , виданого 29 грудня 1989 року Виконавчим комітетом Ради народних депутатів Уманського райвиконкому, про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заявник: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Суддя О.І.Єщенко