УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 161/19647/23

провадження № 61-4114ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд:

1) визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, а саме:

- житловий будинок АДРЕСА_1 площею 260,2 кв. м із господарськими будівлями;

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70,1 кв. м;

- машиномісце АДРЕСА_3 загальною площею 22 кв. м;

- нежитлове приміщення № 7 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 72,2 кв. м;

- нежитлове приміщення № 8 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 73,3 кв. м;

- автомобіль «Renault Kangoo», 2011 року випуску;

2) у порядку поділу майна визнати за ним право власності на квартиру

АДРЕСА_2 загальною площею 70,1 кв. м;

3) у порядку поділу майна визнати за ним право власності на машиномісце № НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_5 загальною площею 22 кв. м;

4) у порядку поділу майна визнати за ним право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 загальною площею 72,2 кв. м;

5) у порядку поділу майна визнати за ним право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_7 загальною площею 73,3 кв. м.

6) у порядку поділу визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль RENAULT KENGOO;

7) у порядку поділу визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 площею

260,2 кв. м із господарськими будівлями;

8) стягнути з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування різниці вартості частки у спільному сумісному майні в сумі 72 930,50 грн.

У 2023 році ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням зміненого предмета позову, просила суд:

1) виділити їй у рахунок 1/2 ідеальної частки в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по

АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта, зокрема приміщення: сходова клітка 1 площею 9,1 кв. м, підвал ІІ площею 2,5 кв. м, підвал V площею

15,2 кв. м, котельню VI площею 7,4 кв. м, коридор VII площею 7,0 кв. м. (всього по підвалу загальною площею 41,2 кв. м), коридор 1-1 площею 2,3 кв. м, кімнату 1-2 площею 17,8 кв. м, кімнату 1-3 площею 25,0 кв. м, кухню 1-4 площею 15,1 кв. м, вбиральню 1-5 площею 1,5 кв. м, ванну 1-6 площею 3,0 кв. м, коридор 1-7 площею 19,9 кв. м (всього по першому поверсі загальною площею 84,6 кв. м). Всього приміщень загальною площею 125,8 кв. м, житловою площею 42,8 кв. м;

2) виділити їй у рахунок 1/2 частину літньої кухні- гаражу-сараю, за варіантом поділу, визначеному судовим експертом, як співвласнику 1 (синій колір), вартістю 2 103 452,00 грн;

3) визнати право власності на 1/2 частку у власності на квартиру

АДРЕСА_2 , вартістю 1 289 761,50 грн;

4) виділити у власність нежитлове приміщення

АДРЕСА_6 , площею 72,2 кв. м, за попередньою вартістю 777 024,00 грн;

5) виділити у власність автомобіль RENAULT KENGOO, вартістю 219 214,00 грн;

6) виділити у власність ОСОБА_2 належну йому 1/2 ідеальної частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , наступні приміщення: підвал III площею 24,7 кв. м, підвал IV площею 19,4 кв. м (всього по підвалу

44,1 кв. м), коридор 1-8 площею 26,0 кв. м, кімнату 1-9 площею 19,1 кв. м, кімнату

1-10 площею 25,3 кв. м, кімнату 1-11 площею 15,4 кв. м, ванну 1-12 площею

3,1 кв. м, вбиральню 1-13 площею 1,4 кв. м (всього по другому поверсі 90,3 кв. м). Всього приміщень загальною площею 134,4 кв. м, житловою площею 59,8 кв. м;

7) виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину літньої кухні-гаражу-сараю, тобто за варіантом поділу, визначеного експертом як співвласнику 2 (зелений колір), поклавши на останнього обов`язок влаштувати власний вхід, виконавши дії, які передбачено експертом, вартістю 2 187 452.00 грн;

8) визнати право власності на 1/2 частину квартири

АДРЕСА_2 , вартістю 1 289 761,50 грн;

9) виділити у власність машиномісце АДРЕСА_8 , загальною площею 22 кв. м, ринковою вартістю 294 280,00 грн;

10) виділити у власність приміщення магазину № 8 у будинку по АДРЕСА_4 за попередньо визначеною ринковою вартістю 713 224,00 грн;

11) стягнути із ОСОБА_2 на її користь компенсацію різниці у вартості частини майна у сумі 47 736,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада

2024 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 :

- житловий будинок АДРЕСА_1 площею 260,2 кв. м із господарськими будівлями;

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею

70,1 кв. м;

- машиномісце АДРЕСА_3 загальною площею 22 кв. м;

- нежитлове приміщення № 7 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 72,2 кв. м;

- нежитлове приміщення № 8 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 73,3 кв. м;

- автомобіль «Renault Kangoo», 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_3 .

У порядку поділу спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_2 право власності на :

- квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70,1 кв. м;

- машиномісце АДРЕСА_3 загальною площею 22 кв. м;

- нежитлове приміщення № 7 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 72,2 кв. м;

- нежитлове приміщення № 8 у будинку АДРЕСА_4 загальною площею 73,3 кв. м.

У порядку поділу спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_1 право власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 площею 260,2 кв. м із господарськими будівлями;

- автомобіль «Renault Kangoo», 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за його частку у спільному майні в розмірі 72 930,50 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 20 грудня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 052,00 грн та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 12 000,00 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада

2024 року, додаткове рішення цього ж суду від 20 грудня 2024 року та ухвалу суду від 20 грудня 2024 року в цій справі залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2025 року касаційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Дзивульською Л. В. у справі

№ 161/19647/23 повернуто особі, яка її подала.

26 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 березня 2025 року (надійшла до суду

31 березня 2025 року), у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Клопотання обґрунтовано тим, що повний текст оскаржуваної постанови було отримано через підсистему «Електронний суд» 03 березня 2025 року, що підтверджено доказами.

Враховуючи викладене, клопотання заявника про поновлення строку подачі касаційної скарги підлягає задоволенню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 16 104,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у 2023 році та заявляв 1 позовну вимогу немайнового характеру та 6 позовних вимог майнового характеру.

ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом у 2023 році та заявляла 2 позовні вимоги немайнового характеру та 9 позовних вимог майнового характеру.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 684,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 073,60 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 13 420,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки заявник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції у повному обсязі, тобто в частині і первинного, і зустрічного позовів, то заявнику необхідно доплатити судовий збір за подачу касаційної скарги у сумі 44 017,60 грн, а саме:

1) Судовий збір за 1 позовну вимогу немайнового характеру за первинним позовом - 1 073,60 грн;

2) Судовий збір за 6 позовних вимог майнового характеру - 13 420,00 грн (загальна ціна - 5 553 886,00 грн; 5 553 886,00*1%= 55 538,86 грн, але

5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 13 420,00 грн)

3) Судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру - 2 147,20 грн (1 073,60*2=2 147,20);

4) Судовий збір за 9 позовних вимог майнового характеру - 13 420,00 грн (загальна ціна - 5 553 886,00 грн; 5 553 886,00*1%= 55 538,86 грн, але

5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 13 420,00 грн);

5) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 60 121,60 грн ((13 420,00+13 420,00+1 073,60+2 147,20)*200%= 60 121,60);

6) Сплачено судового збору - 16 104,00 грн;

7) Доплата судового збору - 44 017,60 грн (60 121,60-16 104,00=44 017,60).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги задовольнити. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 18 березня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць