Провадження №4-с/523/18/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з секретаря судового засідання Павлова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 у м. Одеса цивільну справу № 523/13038/24 за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника Дукіна Д.С. в інтересах ОСОБА_2 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України.

Обґрунтовуючи вимоги поданої скарги вказує на те, що 15.03.2019 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду справи № 523/12372/18 позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання вказаного рішення Суворовським районним судом м. Одеси 08.04.2024 було видано виконавчий лист № 523/12372/18, який було звернуто до виконання до приватного нотаріуса виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. та постановою приватного виконавця від 09.04.2024 відкрито виконавче провадження № 74685956.

Боржник ОСОБА_2 систематично сплачував аліменти на користь стягувача ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується випискою з картки АТ КБ «Приватбанк», належної боржникові. Проте, 17.04.2024 приватним виконавцем Колечком Д.М. винесено постанову у ВП 74685956 про арешт коштів боржника ОСОБА_2 у зв`язку з боргом у розмірі 196 780,96 гривень. Крім того, у рамках виконавчого провадження № 74685956 приватним виконавцем Колечком Д.М. винесено постанову від 17.05.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

За заявою боржника приватним виконавцем Колечком Д.М. 25.06.2024 було здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини з урахуванням фактично сплачених платежів. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості за період з вересня 2018 до квітня 2024 сукупний розмір заборгованості складає 314 584,32 гривень.

Вказаний Розрахунок заборгованості є помилковим, оскільки аліменти по ньому безпідставно нараховані виплати матеріальної допомоги, додаткові виплати COVID та додаткової винагороди, згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 168. Аліменти стягуються з додаткової винагороди лише з 11.11.2022 з моменту винесення постанови КМУ №1263 «Про внесення зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Тобто, матеріальні допомоги, додаткові виплати COVID та виплати додаткової винагороди згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 №168 до 11.11.2022 при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів урахуванню не підлягають. Указані обставини проігноровані приватним виконавцем, що потягло наявність надмірного та незаконного боргу з аліментів перед стягувачем.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд задовольнити дану скаргу постановити ухвалою, якою:

?Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. в частині здійснення розрахунку у виконавчому провадження № 74685956.

?приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 ;

?Відстрочити виконання виконавчого листа №523/12372/18 від 08.04.2024, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, до здійснення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечком Дмитром Миколайовичем перерахунку заборгованості зі сплати аліментів;

?скасувати усі обтяження майна ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 74685956.

Суд констатує, що в ході розгляду даної справи суб`єктом оскарження приватним виконавцем Колечко Д.М. було подано письмові пояснення, у яких просить суд відмовити у задоволенні даної скарги в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення приватний виконавець Колечко Д.М. вказує на те, що на підставі відомостей, отриманих від ДПС 09.04.2024 приватним виконавцем був складений розрахунок заборгованості згідно із яким сума заборгованості за виконавчим документом станом на 31.03.2024 склала 178 465,42 грн. У той же день було складено і розрахунок за основною винагородою приватного виконавця, яка склала 17 846,54 грн. У подальшому, 09.05.2024 на підставі довідки про доходи від ТОВ «Нова пошта» та головного управління Національної поліції в Одеської області приватним виконавцем був складений новий розрахунок заборгованості, згідно із яким сума заборгованості за виконавчим документом станом на 30.04.2024 склала 432 717,45 грн. У той же день було складено і розрахунок за основною винагородою приватного виконавця, яка склала 43 271,75 грн. 17.05.2024, враховуючи сукупний розмір заборгованості за аліментами, на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 216 358,73 грн., яка боржником ОСОБА_2 не оскаржувалась, у судовому порядку не скасована та є чинною.

31.05.2024 ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця з вимогою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.09.2018 до 22.04.2024, оскільки боржником у цей період здійснювались платежі на користь стягувача на пряму. Листом від 31.05.2024 №6596 приватний виконавець повідомив боржника, що остаточне рішення щодо здійснення перерахунку боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів відбудеться лише після підтвердження стягувачем та АТ «КБ «Приватбанк» надходження відповідних платежів. Після підтвердження стягувачем та АТ «КБ «Приватбанк» факту здійснення відповідних платежів боржником, 25.06.2024 приватним виконавцем було складено розрахунки зі сплати аліментів та винагороди приватного із урахуванням платежів, на яких наголошував боржник, за наслідком чого станом на 30.04.2024 заборгованість за виконавчим документом склала 314 584,32 грн., а за основною винагородою виконавця 31 458.43 грн. Зазначений розрахунок було надіслано на адресу адвоката боржника листом №7388 від 26.06.2024. Крім того, у зв`язку із корегуванням розрахунків, раніше вчинених станом на 30.04.2024, шляхом винесення постанови про зміну реєстраційних даних була і відкоригована сума штрафу, накладеного на боржника 17.05.2024 (з 216 358,73 грн. на 157 292,16 грн., що складає 50 відсотків від суми заборгованості за аліментами). Зазначена постанова боржником не оскаржувалась, у судовому порядку не скасована та є чинною.

Отже, сума загальної заборгованості у розмірі 503 803,91 за виконавчим провадженням, про необґрунтованість якої заявляє боржник у скарзі склалась із заборгованості за виконавчим документом у розмірі 314 584,32 грн., заборгованості за основною винагородою виконавця у розмірі 31458.43 грн. та суми накладеного на боржника штрафу у розмірі 157 292,16 грн., накладання якого боржником не оскаржувалось та не оскаржується.

19.07.2024 ОСОБА_2 повторно звернувся до приватного виконавця з вимогою про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2018 до квітня 2024, наголошуючи на тому, що приватним виконавцем було неправомірно враховано під час розрахунку отримані боржником додаткові доплати COVID (постанова КМУ від 29.04.2020 №375 та додаткову винагороду (постанова КМУ від 28.02.2022 №168). Листом від 22.07.2024 представника боржника було повідомлено про те, що підстав для здійснення перерахунку немає.

Так, види заробітку, із якого проводиться утримання аліментів, передбачені п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджений постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. №146 (далі «Перелік видів доходів») а випадки, у яких утримання аліментів не провадиться п. 12 Переліку видів доходів. Згідно із абз. 19 п. 1 Переліку видів доходів утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з інших видів заробітку. При цьому, абз. 19 п. 1 Переліку видів доходів, де перелічений вичерпний перелік випадків, у яких утримання аліментів не провадиться, не містить таких джерел доходу як додаткові доплати COVID чи додаткова винагорода. Отже, за вимогами Переліку видів доходів приватним виконавцем було правомірно враховано під час розрахунку аліментів додаткові доплати COVID та додаткову винагороду, отриману боржником. У свою чергу Постанова КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 про Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, на яку посилається скаржник, регулює не питання урахування/не урахування вказаних виплат під час здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а питання саме порядку, строків, розмірів та кола осіб, для яких вказані виплати передбачені. Отже, доводи скаржника про вчинення приватним виконавцем розрахунку у супереч вимогам Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 є необґрунтованими у зв`язку із чим скарга підлягає відхиленню.

Представник скаржника Дукіна Д.С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій дану скаргу підтримує в повному обсязі та просила суд її задовольнити та провести розгляд справи за відсутності сторони скаржника (а.с. 230 231).

У попередніх судових засіданнях представник скаржника вимоги скарги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у скарзі та доповненнях до скарги, просила суд постановити ухвалу, якою задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Представник скаржника Остапишена В.М. в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій проти вимог скарги заперечила, оскільки дії приватного виконавця Колечко Д.М. є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства. Також, просила суд провести розгляд даної справи за відсутності сторони стягувача.

Суб`єкт оскарження приватний виконавець Колечко Д.М. в судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце слухання справи.

Згідно приписів ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника скаржника, представника стягувача, надані у попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 за результатами розгляду справи № 523/12372/18 позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення Суворовським районним судом м. Одеси 08.04.2024 було видано виконавчий лист № 523/12372/18, який було звернуто до виконання до приватного нотаріуса виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. та постановою приватного виконавця від 09.04.2024 відкрито виконавче провадження № 74685956.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (пункт 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби

Суд констатує, що на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2024 про витребування доказів, приватним виконавцем Колечко Д.М. було надано копії матеріалів виконавчого провадження № 74685956.

Так, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 74685956, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Судом встановлено, що 09.04.2024 приватним виконавцем був складений розрахунок заборгованості згідно із яким сума заборгованості за виконавчим документом станом на 31.03.2024 склала 178 465,42 грн. (а.с. 70 73).

09.04.2024 приватним виконавцем було складено і розрахунок за основною винагородою приватного виконавця, яка склала 17 846,54 грн. (а.с. 73 75).

У подальшому, 09.05.2024 на підставі довідки про доходи від ТОВ «Нова пошта» та головного управління Національної поліції в Одеської області приватним виконавцем був складений новий розрахунок заборгованості згідно із яким сума заборгованості за виконавчим документом станом на 30.04.2024 склала 432 717,45 грн. У той же день було складено і розрахунок за основною винагородою приватного виконавця, яка склала 43 271,75 грн. (а.с. 99 106).

17.05.2024, враховуючи сукупний розмір заборгованості за аліментами, на підставі ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем було винесено постанову про накладання штрафу у розмірі 216 358,73 грн. (а.с. 116 117).

Окрім того, 17.05.2024 приватним виконавцем Колечко Д.М. було винесено постанови про арешт майна боржника та звернення стягнення на заробітку плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

31.05.2024 представник боржника Дукіна Д.С. звернулася до приватного виконавця з вимогою від про здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.09.2018 до 22.04.2024, оскільки боржником у цей період здійснювались платежі на користь стягувача на пряму. (а.с. 122 123).

Після підтвердження стягувачем та АТ «КБ «Приватбанк» факту здійснення відповідних платежів боржником, 25.06.2024 приватним виконавцем було складено розрахунки зі сплати аліментів та винагороди приватного із урахуванням платежів, на яких наголошував боржник, за наслідком чого станом на 30.04.2024 заборгованість за виконавчим документом склала 314 584,32 грн., а за основною винагородою виконавця 31 458.43 грн. (а.с. 193 200).

Крім того, у зв`язку із корегуванням розрахунків, раніше вчинених станом на 30.04.2024, шляхом винесення постанови про зміну реєстраційних даних була і відкоригована сума штрафу, накладеного на боржника 17.05.2024 (з 216 358,73 грн. на 157 292,16 грн., що складає 50 відсотків від суми заборгованості за аліментами). Зазначена постанова боржником не оскаржувалась, у судовому порядку не скасована.

Отже, сума загальної заборгованості у розмірі 503 803,91 за виконавчим провадженням, про необґрунтованість якої заявляє боржник у скарзі склалась із заборгованості за виконавчим документом у розмірі 314 584,32 грн., заборгованості за основною винагородою виконавця у розмірі 31458.43 грн. та суми накладеного на боржника штрафу у розмірі 157 292,16 грн.

Із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.06.2024 вбачається, що приватний виконавець Колечко Д.М. у суму доходу боржника, з якого підлягає стягнення аліментів врахував додаткову доплату COVID, згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, а також додаткові винагороди згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи свої заперечення проти Розрахунку заборгованості по аліментах від 25.06.2024 року представник скаржника вказувала на те, що вказаний Розрахунок заборгованості є помилковим, оскільки аліменти по ньому безпідставно нараховані виплати матеріальної допомоги, додаткові виплати COVID та додаткової винагороди, згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 168. Аліменти стягуються з додаткової винагороди лише з 11.11.2022 з моменту винесення постанови КМУ №1263 «Про внесення зміни до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Тобто, матеріальні допомоги, додаткові виплати COVID та виплати додаткової винагороди згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 №168 до 11.11.2022 при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів урахуванню не підлягають

Проте, суд не може погодитися із вказаним твердженням сторони скаржника та вважає таке помилковим з огляду на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 180, ч. 1 ст. 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи довідок про дохід ОСОБА_2 , виданих ГУНП в Одеській області, боржник ОСОБА_2 працює поліцейським ГУНП в Одеській області. У 2020 році отримав додаткову доплату COVID, згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, а також додаткові винагороди згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у період роботи з березня 2022 квітень 2024..

Так, суд зазначає, що постановою КМУ від 29.04.2020 № 375 було встановлено, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 врегульовано порядок додаткової виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

Згідно приписів ч. 10 ст. 21-1, ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові, який виконує роботу на підставі трудового договору з нефіксованим робочим часом, за фактично відпрацьований час. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Законом України «Про оплату праці» передбачено наступну структуру заробітної плати: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші додаткові та компенсаційні виплати.

Так, згідно ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Вказані положення також закріплені п. 14.1.48 ст. 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Таким чином, заробітна плата працівника є його доходом, до складу якої входять основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються працівникові.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, відповідно до п. 1 якої, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо;

2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати;

3) грошових і натуральних премій;

4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;

5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;

6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати;

7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій;

8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню;

9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років;

10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах;

11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій;

12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих;

13) допомоги по безробіттю;

14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю"

15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів;

16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства;

17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях;

18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю);

19) інших видів заробітку.

Як вище було зазначено судом, згідно довідок про дохід ОСОБА_2 , боржник у 2020 році отримав додаткову доплату COVID, згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, а також додаткові винагороди згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період січня 2022 квітня 2024.

Вказані додаткові виплати боржник отримав за своїм основним місцем роботи, обіймаючи посаду поліцейського в ГУНП в Одеській області.

В той же час, суд зазначає, що п. 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб визначено вичерпний перелік доходів з яких не утримуються аліменти, до якого не включено ані виплати COVID, згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, ані додаткові винагороди згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Вказаний висновок зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 04.09.2019 року за результатами розгляду справи № 760/4549/18-ц, яку суд в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Як було вище зазначено, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Вказаний висновок зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 25.01.2021 року за результатами розгляду справи № 758/10761/13-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Вказаний висновок також зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 25.01.2021 року за результатами розгляду справи № 758/10761/13-ц.

А тому, суд доходить висновку, що приватним виконавцем Колечко Д.М. при складені Розрахунку заборгованості за сплати аліментів станом на 25.06.2024 правомірно було враховано отримані ОСОБА_2 додаткову виплату COVID, згідно постанови КМУ від 29.04.2020 № 375, а також додаткові винагороди згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, оскільки такі є частиною оподаткованого доходу боржника.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд приходить до переконання, що приватний виконавець Колечко Д.М. при здійсненні виконавчих дій діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та ЗУ «Про виконавче провадження», а тому у задоволенні даної скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 447, 452, 354 ЦПК України, ст. 1, 2, 4, 5, 18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. На ухвалу протягом 15 днів з дня її складення може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 04 квітня 2025 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер