ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2649/25
провадження № 2-з/753/67/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суд міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши заяву адвоката Ковальчук М.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/2649/25 між суддями від 06 лютого 2025 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповалової К.В. Фактично справу було передано судді 07 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року позовну заяву було залишено без руху на надано позивачу строк на усунення недоліків.

25 лютого 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків, у якій було зазначено, що позивач не має змоги самостійно отримати докази, необхідні для належного обґрунтування позовних вимог, а тому подає до суду клопотання про витребування доказів у справі.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження із проведення підготовчого засідання 1 квітня 2025 року.

1 квітня 2025 року у підготовчому засіданні представником відповідача адвокатом Ковальчук М.О. було повідомлено про надсилання до суду засобами поштового зв`язку 28 березня 2025 року відзив на позовну заяву та зустрічний позов.

Станом на час проведення підготовчого засідання у справі вказані документи не були передані судді.

Після закінчення підготовчого засідання у справі о 15:54 год канцелярією суду було зареєстровано та передано судді відзив на позовну заяву.

Крім того, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 1 квітня 2025 року (16:39 год) судді Шаповаловій К.В. було передано заяву представника відповідача про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 2 квітня 2025 року судді Шаповаловій К.В. передано зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до частин першої, третьої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Судом у підготовчому засіданні 1 квітня 2025 року не вирішувалось питання прийняття зустрічного позову, оскільки такий був переданий судді лише 2 квітня 2025 року.

В той же час, з огляду на строки розгляду заяви про забезпечення позову, зважаючи, що у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 23 квітня 2025 року, враховуючи подання представником відповідача зустрічної позовної заяви про поділ майна подружжя, до якої фактично подано заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову до вирішення питання прийняття зустрічного позову до спільного розгляду із первісним позовом.

Вивчивши зміст заяви, матеріали долучені до неї, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову представник відповідача зазначає, що ним подано зустрічну позовну заяву до суду про поділ майна подружжя, предметом якої є, зокрема визнання за ОСОБА_2 права власності у порядку поділу майна подружжя на частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до відомостей з ДРРП на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 (позивач за первісним позовом). Оскільки позивач може вчинити дії щодо продажу вказаного майна третім особам до ухвалення рішення у справі, представник відповідача просив накласти арешт на вказану квартиру до вирішення спору по суті.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви предметом спору у цій справі є, зокрема, квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки з ДРРП право власності на вказану квартиру зареєстровано 26 червня 2020 року на позивача за первісним позовом ОСОБА_1 .

За змістом норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Те, що особа ще не вчинила дії, які б могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як в одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Отже, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів представника відповідача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, враховуючи те, що предметом спору є квартира АДРЕСА_2 , з огляду на підстави зустрічного позову та заявлені вимоги, суд зазначає про наявність достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, може в майбутньому суттєво ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду або призведе до подання нових позовів для відновлення порушеного права позивача, у випадку задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний ОСОБА_2 спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди ОСОБА_1 , а також відсутність обставин визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

заяву адвоката Ковальчук М.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно -квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 (реєстраційний номер майна 000).

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя: Шаповалова К.В.