Провадження № 2/522/1674/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської громади в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , поданою від її імені представником адвокатом Мирковіч Віктором Юхімовичем, до Одеської міської громади в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовна заява обґрунтована тим, що розпорядженням органу приватизації УЖКГта ПЕК Одеської міської ради № 204055 від 28.03.2007 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була передана в приватну власність у рівних частках її мешканцям: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . На підставі вказаного рішення 28.03.2007 було видано свідоцтво про право власності на житло, що було зареєстроване і записано у реєстрову книгу за № 8-20501, та було зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, внаслідок чого ОСОБА_2 який прийняв спадщину, але не оформив спадкові права, став єдиним власником зазначеної квартири. 09.06.2014 ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 належну йому квартиру. Після смерті ОСОБА_2 , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. з заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Заява була отримана приватним нотаріусом 14.08.2017, після чого ОСОБА_1 стала єдиним спадкоємцем, оскільки інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку у цій спадщині, немає. ОСОБА_1 втратила оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку з чим приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. 22.09.2024 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, єдина можливість отримати у власність спадкове майно звернення до суду з позовом про захист порушеного права на підставі ст. 392 ЦК України.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.10.2024 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської громади в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 26.11.2024; витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

14.11.2024 до суду надійшла копія спадкової справи № 15/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 .

У підготовче засідання 26.11.2024 з`явився представник позивача адвокат Мирковіч В.Ю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав. У зв`язку з тим, що станом на день проведення судового засідання не закінчився строк на подання відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено на 17.12.2024.

У підготовче засідання 17.12.2024 з`явились представники позивача Беркович Ю.О., Мирковіч В.Ю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2024 закрито підготовче провадження у справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті на 30.01.2025.

У судове засідання 30.01.2025 учасники справи не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, від відповідача заяви та клопотання не надходили. Розгляд справи відкладено на 17.02.2025.

Судове засідання 17.02.2025 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Розгляд справи відкладено на 18.03.2025.

У судове засідання 18.03.2025 з`явились представники позивача Беркович Ю.О., Мирковіч В.Ю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідачів про судове засідання, однак відповідач до суду не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив та не подав відзив, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 01.04.2025 (з урахуванням перебування судді у відпустці з 24.03.2025 по 28.03.2025).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому (ч. 1-2 ст. 1236 ЦК України). Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (ч. 1 ст. 1245 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Частиною 1 статті 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна (ч. 3 ст. 1277 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що розпорядженням органу приватизації № 204055 від 28.03.2007 квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 передана у приватну спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках. 28.03.2007 Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

09.07.2007 зареєстровано право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру, частка кожного у праві спільної часткової власності - , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15168826, виданим 09.07.2007 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 206053866 від 03.04.2020.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 8.

Згідно довідки (з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації), виданої 16.01.2012 ОСОБА_3 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_2 .

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49260415, виданої 27.09.2017, інформація про спадкові справи щодо ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у реєстрі відсутня.

09.06.2014 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гур`яновою Л.Г., зареєстрований в реєстрі за № 954, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі 09.06.2014, номер у спадковому реєстрі 56171246.

У липні 2017 року помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та витягом № 8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

ОСОБА_2 був зареєстрований один у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї) від 06.11.2017, виданої КП ЖКС «Порто-Франківськи».

10.08.2017 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. зареєструвала спадкову справу № 61064733 (№ у нотаріуса 15/2017) до майна померлого ОСОБА_2 , 1951 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.08.2017 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

03.10.2017 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У травні 2020 року ОСОБА_4 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Гру`янова Л.Г., приватний нотаріус Рубінчик Л.О., про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2023 позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Гру`янова Л.Г., приватний нотаріус Рубінчик Л.О., про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 09.02.2023, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень не оскаржувалась.

23.08.2024 представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2024 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рубінчик Л.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постанова обґрунтована тим, що відповідно до глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2012 № 296/5, необхідно надати приватному нотаріусу належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно. В спадковій справі № 15/2017 містяться копії свідоцтва про право власності на житло, видане 28.03.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради і записане у реєстрову книгу за № 8-20501. 1-2 частка квартири належала матері спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син, ОСОБА_2 , який прийянв спадщину, але не оформив свої спадкові права. Оскільки спадкоємицею ОСОБА_1 не надано оригіналів правовстановлювальних документів на спадкове майно, а саме на квартиру під АДРЕСА_1 , нотаріус позбавлений можливості вчинити певні дії.

Таким чином, ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковане після ОСОБА_2 нерухоме майно, у зв`язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлювальних документів на спадкове майно, а саме на квартиру під АДРЕСА_1 .

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.12.2023 у справі № 315/236/21, від 06.10.2021 року в справі № 234/17030/18 (провадження № 61-12859св21), 14.12.2023 року в справі № 199/1204/21 (провадження № 61-4074св23), 18.12.2019 в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18).

Враховуючи те, що з матеріалів спадкової справи вбачається, що окрім позивача існує інший спадкоємець, який прийняв спадщину після ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , вказаний спадкоємець не усунений від права на спадкування, не відмовлявся від прийняття спадщини, з огляду на наведені правові позиції Верховного Суду, належним відповідачем у справі є спадкоємець, який прийняв спадщину, а Одеська міська громада в особі Одеської міської ради є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Тобто залучення до участі співвідповідача або заміна первісного відповідача належним можлива лише за клопотання позивача.

Суд з`ясовував думку представників позивача щодо залучення до участі у справі спадкоємця за законом, який у встановлені законодавством строки подав заяву про прийняття спадщини - ОСОБА_4 . Представники позивача зазначили, що вважають належним склад учасників справи та відсутніми підстави для залучення до участі у справі ОСОБА_4 , клопотання про залучення співвідповідача або заміну первісного відповідача не заявляли.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.10.2022 у справі № 607/14378/21.

Оскільки позов ОСОБА_1 пред`явлений до неналежного відповідача, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 244, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1236, 1245, 1268-1270, 1277, 1297 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської міської громади в особі Одеської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його прологошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА