Провадження № 2-о/204/53/25
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,

за участю представника заявника адвоката Климчук А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні, в якій просила встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження с. Волянщина Володарсько-Волинський район Житомирської області, неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце народження с. Дмитрівка Волноваський район Донецька область.

Заява обґрунтована тим, що в серпні 2007 р. було укладено шлюб між ОСОБА_2 законним представником ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , який в подальшому було розірвано. В зазначеному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_4 у подружжя народився син - ОСОБА_5 . 18 березня 2017 р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який став вітчимом для ОСОБА_1 - сина ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_5 . Також, у шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька - ОСОБА_6 . Вся родина проживала спільно однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана ОСОБА_3 24.04.2018 р. Між чоловіком ОСОБА_3 та сином від першого шлюбу - ОСОБА_5 склалися дуже теплі та щирі відносини, як між рідними людьми. Вітчим огорнув справжньою любов`ю пасинка, хоча за законом він не був йому рідним батьком. Їх відносини ґрунтувались на взаєморозумінні, повазі, підтримці та турботі. Вітчим виховував та опікувався пасинком, як рідним сином, ні в чому йому не відмовляючи, утримував його та забезпечував всім необхідним. Вони одразу полагодили, знайшли спільну мову та побудували міцний зв`язок. Вітчим повністю замінив пасинку батька в усьому. Саме через любов до вітчима, пасинок виявив бажання змінити своє прізвище отримане від рідного батька - ОСОБА_7 на прізвище вітчима - ОСОБА_1 . ОСОБА_3 починаючи з 2016 року перебував на службі в ЗСУ, та ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини. Встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_3 дитини ОСОБА_1 , необхідно для того, щоб заявник міг реалізувати своє право на пільги, встановлені законодавством України як для члена сім`ї загиблого військовослужбовця, серед якого і право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яке він не може реалізувати, оскільки необхідно відповідне рішення суду.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2024 року відкрито провадження.

Згідно ухвали суду від 18 березня 2025 року залучений до участі у справі в якості належної заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, просила задовольнити, зазначивши, що метою встановлення зазначеного факту є отримання одноразової грошової допомоги пасинку загиблого військовослужбовця та реалізації останнім права на пільги, встановлені законодавством України як для члена сім`ї загиблого військовослужбовця, серед яких право на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; додавши, що спору про право остання не вбачає.

Від заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких зазначили, що питання щодо встановлення факту про який просить заявник, пов`язане із вирішенням спору про право, а тому не може бути розглянуте в порядку окремого провадження.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомляли.

Вислухавши представника заявника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі; ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_5 .

Окрім того, після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 18 березня 2017 р. уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шлюбі з ОСОБА_3 , у ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Встановлено, що вся родина проживала спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана ОСОБА_3 24.04.2018 р.

ОСОБА_1 змінив своє прізвище, отримане від рідного батька - ОСОБА_7 на прізвище вітчима - ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 починаючи з 2016 року перебував на службі в ЗСУ, та ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

Матеріали справи не містять відомостей про звернення заявника чи інших осіб за одноразовою грошовою допомогою до відповідних органів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частинах першій, другій статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Такими же самими критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19).

У цій справі, заявник просить встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце народження с. Волянщина Володарсько-Волинський район Житомирської області, неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце народження с. Дмитрівка Волноваський район Донецька область, тобто факт перебування на утриманні вітчима ОСОБА_3 пасинка ОСОБА_1 .

Метою встановлення даного факту законний представник ОСОБА_2 визначила можливість отримання одноразової грошової допомоги пасинку загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, на підставі положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру та майнового припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), постановах Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), від 18 жовтня 2024 року у справі № 613/1674/23 (провадження № 61-5903св24), від 06 листопада 2024 року в справі № 468/1025/23 (провадження № 61-14070св23), від 04 грудня 2024 року в справі № 551/812/23 (провадження № 61-9313св24).

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У цій справі, законний представник просить встановити факт перебування на утриманні вітчима ОСОБА_3 пасинка ОСОБА_1 , проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для ОСОБА_4 як батька дитини, а також порушувати інтереси останнього.

З огляду на зазначене вбачається, що у цій справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні (утриманню) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпеченні/утриманню, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята статті 19 СК України).

Доведення факту одноосібного утримання дитини батьком та пасинка вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати та батько пасинка не виконують своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків та виховання дитини вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить законний представник ОСОБА_2 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо утримання дитини, то факт одноосібного утримання дитини одним із батьків або факт утримання пасинка вітчимом може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з утримання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпеченні/утриманні дитини.

У частині шостій статті 294 ЦПК України встановлено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.315 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 , заінтересовані особи - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_2 право на подачу позовної заяви на загальних підставах.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Дата складення повного судового рішення 03.04.2025 року.

Суддя Н.В. Токар