Справа № 127/8498/15-ц
Провадження № 22-ц/801/609/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 рокуСправа № 127/8498/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Берегового О. Ю., Панасюк О. С.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АТЛАНТИК АВТО», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою його представником адвокатом Семенюком Іваном Васильовичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання судового рішення, постановлену у цій справі 13 січня 2025 року у м. Вінниці суддею цього суду Ан О.В., дата складення повного тексту ухвали суду не відома,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 05.07.2017 року, мотивуючи її тим, що цим рішенням постановлено в рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - на житловий будинок з спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 227,3 кв.м. та земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138, належні ОСОБА_3 , які приватний виконавець намагається реалізувати шляхом проведення прилюдних торгів. Проте у вказаному будинку, є єдиним її житлом, наразі проживає мати заявника, яка має поважний вік, та хворобливий стан здоров`я. Також у ньому зареєстрована племінниця заявника ОСОБА_4 , яка наразі проживає у республіці Італія, та має двох неповнолітніх дітей, проте цей будинок є єдиним її житлом на території України. Також повідомив, що у нього скрутне матеріальне становище.

13.01.2025 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_3 , через свого представника адвоката Семенюка І.В., подав апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що житловий будинок, на який звернено стягнення, є єдиним житлом ОСОБА_3 та його важкохворої матері. Крім того, вказує, що він в даних правовідносинах не винний та є жертвою від організованої групи посадових осіб, які протиправно намагаються реалізувати його власність та незаконно нажитись за її рахунок.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АТЛАНТИК АВТО», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

27.04.2017 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ « Торговий Дім «Атлантик Авто» закрито.

27.04.2017 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

05.07.2017 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року у розмірі 103 075, 38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 380 062, 00 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94807,38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 189 149, 80 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8268 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 190 912, 25 грн та суму пені у розмірі 304 714, 86 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року у розмірі 103 075, 38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 380 062, 00 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94 807, 38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 189 149, 80 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8 268 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 190 912, 25 та суму пені у розмірі 304 714, 86 грн.

В рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором № СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року звернено стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме нерухоме майно: житловий будинок з спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 227,3 кв.м., належний ОСОБА_3 ; земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер :03:053:0138 належну ОСОБА_3 , а кошти отримані від реалізації Предмета іпотеки, направлено на погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виникла на підставі Кредитного договору №СRL-SMEB00/292/2008 від 18.07.2008 року, в розмірі 103 075, 38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 380 062, 00 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом становить 94 807, 38 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 2 189 149, 80 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками складає 8268 доларів США, що еквівалентно станом на 06.03.2015 року 190 912, 25 грн та суму пені у розмірі 304 714, 86 грн - та застосовано спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури, передбаченої статтею 39, 41 Закону України «Про іпотеку», а саме - шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, за початковою ціною, яку визначить суб`єкт оціночної діяльності в ході виконавчого провадження, але не нижчою за 1 158 341, 00 грн, що визначена сторонами при укладенні Договору іпотеки (п.4.4).

Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові витрати, понесені при сплаті судового збору, у розмірі 7 673, 04 грн.

06.11.2024 року у судовому засіданні залучено до участі по справі заінтересовану особу - ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», оскільки з матеріалів справи стало відомо, що 24.04.2024 року ухвалою Вінницького міського суду змінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «ОТП Факторигн Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарст», заявника зобов`язано надіслати в адресу заінтересованої особи копію заяви і додатків до неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано достатніх, належних та достовірних доказів, які б доводили обґрунтованість поданої ним заяви, у зв`язку із чим суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочення виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі № 796/43/2018, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19 (провадження № 11-440заі20) зазначила, що обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Враховуючи, що заявник не довів існування правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні відповідної заяви ОСОБА_3 .

При цьому, доводи заявника про те, що житловий будинок, на який звернено стягнення, є єдиним житлом ОСОБА_3 та його важкохворої матері не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду, оскільки вони не є виключними або особливими обставини, в розумінні вимог ст. 435 ЦПК України і ст. 33 ЗУ "Про виконавче провадження", що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим.

Між тим, згідно з абз. 2 п. 1 ст. Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Таким чином, як також вірно вказано судом першої інстанції, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, додана ОСОБА_3 до заяви (том 5 а.с. 29), в якій зазначено місце проживання ОСОБА_5 АДРЕСА_2 (місцезнаходження будинку, на який звернено стягнення) не є належним та достовірним доказом того, що його матір проживає разом із ним у будинку, на що він посилався у заяві, як на підставу відстрочення виконання судового рішення, оскільки документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи є витяг із реєстру територіальної громади.

Варто зазначити, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Разом з тим, твердження скаржника, що він в даних правовідносинах не винний та є жертвою від організованої групи посадових осіб, які протиправно намагаються реалізувати його власність та незаконно нажитись за її рахунок, апеляційний суд оцінює критично, оскільки наведене нічим не підтверджується та ніяким чином не впливає на виконання судового рішення, яке набуло законної сили.

Крім того, частинами 1 та 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Разом із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції скаржником, з поміж іншого, було подано: копію паспорту матері заявника ОСОБА_5 , де вбачається її місце реєстрації (том 5 а.с. 141), копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , виданого 20.04.1959 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є його матір`ю (том 5 а.с. 142), копію довідки № 351 від 02.09.2024 року, виданої ОСОБА_5 , в якій зазначено про те, що остання зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 (том 5 а.с. 143), копію витягу із державного реєстру речових прав від 03.12.2024 року про об`єкт речових прав та про державну реєстрацію обтяжень (том. 5 а.с. 145).

Поряд з тим, пунктом 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В силу вимог ч. 1, 2, 3 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк, суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи відсутність в апеляційній скарзі будь-якого обґрунтування скаржником неможливості подання нових доказів у передбачений законом строк з причин, що не залежали від нього, колегія суддів дійшла висновку що вище перелічені документи не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними вище обставинами та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Семенюком Іваном Васильовичем, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк