Дата документу 25.03.2025
Справа № 334/2079/24
Провадження № 2/334/120/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря Зайцевої С.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що 13.08.2010р. було укладено шлюб між ним та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2023р. у справі №334/10898/23 задоволено позов ОСОБА_4 та розірвано шлюб між сторонами. Рішення суду набрало законної сили 23.01.2024р.

24.04.2001р. за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлкою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №1395, відповідач придбала 51/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Частина будинку, яку придбала відповідачка, мала вигляд ізольованої квартири АДРЕСА_2 . Після укладення шлюбу сторони стали разом жити за вказаною адресою. Оскільки житловий будинок, частину якого придбала відповідачка, було збудовано ще в 1959р., то станом на 2010р. він перебував в аварійному стані, не придатному для проживання. В період з 2012 по 2016 роки позивач з відповідачкою здійснили повну реконструкцію цієї частини будинку: було укріплено фундамент та несучі стіни, виконано бетонну стяжку підлоги, добудовано другий поверх, обладнано мансардний поверх та дах, утеплено зовнішні стіни будинку, встановлено нові віконні рами, реконструйовано систему водопроводу та каналізації, виконано всі оздоблювальні роботи всередині будинку. Крім того, було добудовано прибудову та терасу. У зв`язку із проведеною реконструкцією частини будинку та фактичним зведенням двоповерхового будинку при інвентаризації будинок став позначатися на плані літ. О-2. 25.06.2014р. ОСОБА_4 подала до Інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області Декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за реєстраційним номером ЗП 03. 30.11.2016р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було зареєстровано за номером ЗП 77 Декларацію ОСОБА_4 про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності. Згідно із декларацією було здійснено реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , кількість поверхів 2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа 68,2 кв.м., допоміжна площа 26,5 кв.м., площа літніх приміщень (тераса) 4,4 кв.м. Об`єкт вважається закінченим будівництвом, готовим до експлуатації. На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа - 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Зазначає, що внаслідок реконструкції частини житлового будинку, яка була придбана відповідачкою ще до укладання шлюбу, було фактично створено новий об`єкт нерухомості житловий будинок літ. О-2 по АДРЕСА_1 . Технічні характеристики об`єкта нерухомості значно збільшилися та покращилися, загальна та житлова площа об`єкта нерухомості збільшилася вдвічі, збільшилась поверховість будинку, внаслідок чого, відповідно, збільшилась ціна. Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ПП «Енергомакс» 30.01.2024р., вартість спірного об`єкту нерухомості у технічному стані до реконструкції, загальною площею 51,3 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 339 000 грн., а вартість його у технічному стані після реконструкції, загальною площею 94,7 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 1 589 600 грн. Отже, вартість майна внаслідок реконструкції збільшилась майже в 5 разів. Роботи з реконструкції будинку виконувались так званим господарським способом. Позивач брав участь в реконструкції будинку як особистою працею, так і грошовими коштами, мав стабільний дохід у вигляді заробітної плати, яку отримував в ПАТ «Запоріжсталь» і витрачав, в тому числі, на реконструкцію будинку. Вважає, що існують підстави для застосування ст. 62 ч. 1 СК України та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя спірного житлового будинку, а частка позивача у праві власності на спірний будинок складає .

Просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житловий будинок, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа - 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Здійснити поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнати за ним право власності на частину житлового будинку, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа - 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15.03.2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

17.06.2024 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Дьякова Т.В. подала відзив на позов, в якому просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, зазначила, дійсно відповідачка до реєстрації шлюбу між сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2001р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлкою В.М., зареєстрованого в реєстрі за №1395, набула право власності на 51/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте відповідачка не погоджується з аргументами позивача з приводу покращення вказаної частини житлового будинку та умов проживання у ньому спільними зусиллями сторін. На підтвердження обставин, викладених у позові, позивачем не надано належних та допустимих доказів. Зазначає, що позивач не мав фінансової спроможності на відновлення частини спірного житлового будинку. Позивачем не надано жодних квитанцій, розрахунків, записів, чеків та будь-яких інших платіжних доручень/квитанцій про сплату будівельних матеріалів, сантехніки, меблів, робот та інших витрат на покращення умов частини спірного житлового будинку. До спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. 62 СК України. Реконструкція будинку здійснювалася відповідачкою за її власні кошти. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя у справі № 2-457/2001г. визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування. Вказана квартира відповідачкою була продана приблизно за 12000 доларів США, а на грошові кошти від її продажу відповідачка здійснила реконструкцію спірної частини житлового будинку (придбання будівельних матеріалів, сантехніки, меблів та іншого). З моменту продажу квартири АДРЕСА_4 минуло багато часу, тому договір купівлі-продажу зберегти не вдалося. Крім того, за домовленістю з батьком свого сина від першого шлюбу ОСОБА_7 відповідачка отримала від нього в рахунок дарунку синові на 18 років грошові кошти у розмірі 10000 доларів США на покращення умов проживання сина та реконструкцію будинку, що підтверджується розпискою. Відповідачка одноособово вирішувала всі питання щодо покращення умов проживання у спірному будинку. Вважає, що наданий позивачем Звіт про незалежну оцінку майна станом на 30.01.2024р. не є належним доказом у справі, оскільки це не є висновок судового експерта. Також сторона відповідача зазначає, що фактично було добудовано другий поверх, саме тому житлова площа будинку збільшилася вдвічі. Те, що при оформленні добудови технік зазначив як житловий будинок літ. О-2, не говорить про те, що був побудований новий об`єкт нерухомості. У разі доведення своїх позовних вимог позивач міг претендувати максимум на частину будинку. Всі поліпшення у переобладнання житлового будинку вчинені за рахунок коштів відповідачки як власника майна. Таким чином, відсутні підстави для визнання особистого майна спільним майном подружжя. З наданих позивачем доказів не вбачається та не доведено не тільки факт грошових його затрат, а й факт трудових затрат. Тобто не вбачається передбаченої ст. 62 СК України підстави виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належить відповідачці на праві особистої приватної власності.

21.08.2024 року позивачем надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що внаслідок реконструкції частини житлового будинку, яка була придбана відповідачкою ще до укладання шлюбу, було фактично створено новий об`єкт нерухомості житловий будинок літ. О-2 по АДРЕСА_1 . Технічні характеристики об`єкту нерухомості значно збільшилися та покращилися, загальна та житлова площа об`єкту нерухомості збільшилася вдвічі, збільшилась поверховість будинку, внаслідок чого, відповідно, збільшилась ціна. В даному випадку існують всі підстави для застосування ст. 62 ч. 1 СК України та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя спірного житлового будинку. Відповідачка не надала належних та допустимих доказів того, що вона здійснювала реконструкцію спірного будинку самостійно, за власні кошти, без участі позивача. Посилання відповідачки на те, що вона отримала від батька свого сина від першого шлюбу ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США в рахунок дарунку сину на 18-річчя та нібито витратила їх на реконструкцію будинку, вважає голослівними. Розписка від імені ОСОБА_7 , копію якої додано до відзиву на позов, датована 12.06.2024р., тобто вже після звернення ОСОБА_1 до суду із позовом. Така розписка не є належним та допустимим доказом і не має доказового значення в цій справі. Позивач з відповіддю на відзив надав суду копію рішення апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016р. у справі №317/2995/13-ц, провадження №22-ц/778/4728/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання права власності. В рішенні суду зазначено, що при зверненні до суду ОСОБА_4 вказувала, що за роки проживання у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , нею і її чоловіком було добудовано другий поверх у приватній власності. Вважає, що ОСОБА_4 підтвердила таким чином його участь в реконструкції спірного будинку. Також зазначає, що на час здійснення реконструкції спірного будинку сторони перебували в шлюбі, проживали разом, вели спільне господарство. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2023р. у справі №334/10898/23 про розірвання шлюбу, ОСОБА_4 наполягала на тому, що шлюбні стосунки сторін припинені з травня 2023 року. Це також спростовує твердження відповідачки про те, що позивач не мав відношення до реконструкції спірного об`єкта нерухомості. Підстав для відступлення від рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірне майно в даному випадку немає. Йдеться не про позбавлення відповідачки права власності на майно, як про те вона зазначає у відзиві, а про поділ майна подружжя відповідно до норм сімейного законодавства.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (69063, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 23) копії матеріалів інвентарної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 18.09.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Аворник Л.В. підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та в заявах по суті справи, поданих до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Дьякова Т.В., в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Судом було допитано свідка ОСОБА_9 , який пояснив суду, що знайомий з позивачем, разом працювали. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 жили по АДРЕСА_1 , вони займали окрему частину будинку. Свідок був в цьому будинку до реконструкції, це був будинок барачного типу. Приблизно в 2012-2013 р.р. ОСОБА_10 попросив свідка подивитися, що можна зробити з будинком, оскільки свідок займався будівельними та ремонтними роботами. Будинок на той час став непридатним для проживання. Позивач попросив допомогти вивести другий поверх. Для цього будинок розібрали. Оскільки будинок був без фундаменту, то залили фундамент, вивели нові стіни. На другому поверсі виконали армопояс, стіни з газобетона, перестінки, вікна. Роботу з облаштування даху робили інші люди. Щоб скоріше зробити дах, ОСОБА_10 продав свій автомобіль. Позивач брав участь в роботах, оплачував будматеріали. ОСОБА_11 в будівництво не втручалася. Будівництво тривало кілька років, роботи виконувалися по мірі можливостей, наявності коштів та матеріалів. Син відповідачки в будівництві не допомагав.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач його двоюрідний брат. Разом з дружиною ОСОБА_13 позивач жив в будинку по АДРЕСА_1 . Це будинок на двох хазяїв, подружжя ОСОБА_14 жили в окремій квартирі цього будинку. Ця частина будинку належала ОСОБА_15 , ОСОБА_10 жив там приблизно з 2009р. Будинок, в якому жили ОСОБА_14 , був в поганому стані, дах протікав. ОСОБА_16 та ОСОБА_11 знесли дерев`яну прибудову до будинку та збудували нову. Потім почали капітальну реконструкцію частини будинку, яку займали. Свідок виконував внутрішні роботи. Роботи з будівництва будинку вів сам ОСОБА_10 та його товариші. Будівництво тривало кілька років. Під час будівництва родині ОСОБА_14 деякий час доводилося жити у родичів, в теплу пору року в наметі. Свідок в усьому будинку виконав роботи з гіпсокартону, малярні роботи, укладання плитки, частково роботи з обладнання підлоги. Свідок пояснив, що стару частину будинку розібрали, залили фундамент. Для виконання робіт свідок складав кошторис на матеріали, віддавав ОСОБА_17 , а той придбавав будматеріали. ОСОБА_10 працював на Запоріжсталі. Де працювала ОСОБА_11 , свідку достеменно невідомо, з її слів косметологом. Син ОСОБА_18 при ремонті будинку не допомагав.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що ОСОБА_11 тітка його дружини, ОСОБА_10 чоловік ОСОБА_13 . Свідок одружився в 2009р. і тоді познайомився з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Першого чоловіка ОСОБА_13 свідок не знає. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 мешкали по АДРЕСА_1 , частина цього будинку належала ОСОБА_15 . Будівля стара, в поганому стані. Приблизно в 2013р. розпочався ремонт будинку, де жили ОСОБА_14 . Для цього знесли дах, стіни, зробили фундамент, звели стіни, збудували другий поверх, горище. Свідок допомагав у вихідні дні, виконував підсобні роботи. Будівельні роботи виконували різні люди. ОСОБА_10 також працював на будівництві. Свідок допомагав ОСОБА_17 обирати ліс для будівництва. Ким працювала ОСОБА_11 , свідок не знає, йому відомо, що колись вона працювала лікарем-офтальмологом. З дочкою ОСОБА_22 від першого шлюбу свідок ніколи не спілкувався.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

13.08.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_23 укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2023р. у справі №334/10898/23 за позовом ОСОБА_4 шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 23.01.2024 р.

Із матеріалів інвентарної справи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , наданих ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що 24.04.2001р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлкою В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1395, ОСОБА_23 , тобто відповідачка, придбала 51/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі-продажу від 24.04.2001р. ОСОБА_23 купила у ОСОБА_24 51/100 частину жилого будинку АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 590 кв.м розташований жилий будинок, цегла, жилою площею 43,8 кв.м, зазначений в плані літерою «А», жила прибудова, цегла, жилою площею 8,3 кв.м, зазначена в плані літерою «А1».

Згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку літера «А-А1» по АДРЕСА_1 , складеною техніком Запорізького МБТІ станом на 09.04.2001р., загальна площа квартири АДРЕСА_5 складала 51,3 кв.м, з них житлова 25,4 кв.м.

51/100 частина будинку по АДРЕСА_1 , яку придбала відповідачка за договором купівлі-продажу, мала вигляд ізольованої квартири АДРЕСА_5 , загальною площею 51,3 кв.м, в житловому будинку «А-А1».

Згідно з актом приймання індивідуального домоволодіння, складеним виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя, житловий будинок по АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію 22.06.1961р.

Відповідно до даних технічної інвентаризації в період 2012-2016р.р. здійснено повну реконструкцію частини будинку, що належала відповідачці.

У зв`язку із проведеною реконструкцією частини будинку та фактичним зведенням двоповерхового будинку, при інвентаризації будинок після реконструкції став позначатися на плані літерою «О-2».

25.06.2014р. ОСОБА_4 подала до Інспекції державного архітектурного контролю у Запорізькій області Декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку за реєстраційним номером ЗП 03.

30.11.2016р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області було зареєстровано за номером ЗП 77 Декларацію ОСОБА_4 про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності. Код об`єкта згідно з класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 1110.3 - будинки садибного типу. Згідно із декларацією було здійснено реконструкцію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , кількість поверхів 2, кількість квартир у житловому будинку 1, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа 68,2 кв.м., допоміжна площа 26,5 кв.м., площа літніх приміщень (тераса) 4,4 кв.м. Інженерне обладнання об`єкта: холодне водопостачання, водовідведення, індивідуальні опалювальні установки. Об`єкт вважається закінченим будівництвом, готовим до експлуатації.

В матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа - 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власник - ОСОБА_4 , для державної реєстрації подано Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта ЗП 77 від 30.11.2016р.

В проекті реконструкції квартири АДРЕСА_3 , складеному архітектором ПП Швацькою Т.В., відображені технічні характеристики об`єкта нерухомості після реконструкції, будматеріали, використані при будівництві.

Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна, складеним суб`єктом оціночної діяльності ПП «Енергомакс» 30.01.2024р., вартість житлового будинку (літ. О-2) за адресою: АДРЕСА_1 , у технічному стані до реконструкції, загальною площею 51,3 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 339 000 грн., а вартість його у технічному стані після реконструкції, загальною площею 94,7 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 1 589 600 грн.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 в період 2012-2016р.р. він був працевлаштований, працював старшим майстром термічного відділення в цеху холодної прокатки № 1 ПАТ «Запоріжсталь».

Позивачем надано витяги з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5), згідно з якими зокрема в період 2012-2016р.р. ОСОБА_1 отримував дохід від ПАТ «Запоріжсталь», суми доходу зазначені за кожний звітний рік помісячно.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час

припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і

час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що

підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не

можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Майно, яке належало одному із подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеного при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020р. по справі №214/6174/15-ц вказала, що істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні з тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальним правилом мають враховуватися здійснені капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Судом встановлено та матеріалами даної справи підтверджено, що внаслідок реконструкції частини житлового будинку, яка була придбана відповідачкою ОСОБА_4 ще до укладання шлюбу з позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2001р., було фактично створено новий об`єкт нерухомості житловий будинок літ. О-2 по АДРЕСА_1 .

Технічні характеристики об`єкту нерухомості значно збільшилися та покращилися. Замість частини будинку загальною площею 51,3 кв.м та житловою площею 25,4 кв.м, було збудовано двоповерховий одноквартирний будинок загальною площею 94,7 кв.м., житловою площею 68,2 кв.м., оснащений відповідним інженерним обладнанням. Загальна та житлова площа об`єкта нерухомості значно збільшилася, збільшилась поверховість будинку, внаслідок чого збільшилась його ціна.

Збільшення ціни спірного об`єкта нерухомості підтверджено звітом про незалежну оцінку майна від 30.01.2024р., згідно з яким вартість житлового будинку (літ. О-2) за адресою: АДРЕСА_1 , у технічному стані до реконструкції, загальною площею 51,3 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 339 000 грн., а вартість його у технічному стані після реконструкції, загальною площею 94,7 кв.м., без врахування земельної ділянки, складає 1 589 600 грн.

Звіт про незалежну оцінку майна виконано суб`єктом оціночної діяльності ПП «Енергомакс», що діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності №63/2023 від 14.02.2023р.

Звіт складено особою, уповноваженою на здійснення оціночної діяльності, він є належним та допустимим доказом. Відповідачкою ОСОБА_4 оцінка майна, здійснена відповідно до вказаного звіту про незалежну оцінку майна, не спростована, доказів неправильності або неповноти звіту про оцінку майна не надано.

Таким чином, позивачем доведено істотність збільшення вартості спірного майна. При цьому істотне збільшення вартості майна викликано саме якісними змінами характеристик самого об`єкта нерухомості. А первинний об`єкт нерухомості, який належав відповідачці, по суті розчинився, нівелювався, втратився у порівнянні із новим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу сторін.

Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що за загальним правилом при визначенні істотності збільшення вартості майна мають враховуватися здійснені капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Суд зауважує, що сторонами під час шлюбу було створено новий об`єкт нерухомості житловий будинок літ. О-2 по АДРЕСА_1 . До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на окремий об`єкт нерухомості - житловий будинок, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа - 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, відбулося повне перетворення об`єкта нерухомості.

Також суд, дослідивши всі докази та обставини справи, доходить до висновку, що збільшення вартості спірного майна пов`язане зі спільними трудовими та грошовими затратами сторін.

Судом встановлено, що 13.08.2010р. сторони по справі уклали шлюб, який було в подальшому розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2023р. Під час шлюбу сторони постійно проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Реконструкцію будинку було здійснено сторонами в 2012-2016р.р. з метою поліпшення умов проживання сім`ї і в інтересах сім`ї.

Роботи з реконструкції будинку виконувались господарським способом, тобто власними силами та для власних потреб.

Обидві сторони не заперечують, що на час здійснення реконструкції будинку вони перебували в шлюбі, проживали разом, вели спільне господарство.

Відповідно до ст. 61 ч. 2 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Позивачем надано докази того, що протягом всього часу перебування сторін в шлюбі, включаючи 2012-2016р.р., він мав постійний дохід у вигляді заробітної плати в ПАТ «Запоріжсталь».

Враховуючи приписи ст. 61 ч. 2 СК України, суд доходить до висновку, що заробітна плата позивача як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя була використана в тому числі на витрати, пов`язані із реконструкцією спірного майна.

Крім того, показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 підтверджується як участь позивача ОСОБА_1 у грошових витратах при здійсненні будівництва, так і його трудові затрати. Згідно з показаннями свідків саме позивач здійснював закупівлю будівельних матеріалів, брав безпосередню участь у виконанні робіт при будівництві будинку.

В рішенні апеляційного суду Запорізької області від 24.11.2016р. у справі №317/2995/13-ц, провадження №22-ц/778/4728/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про визнання права власності зазначено, що при зверненні до суду ОСОБА_4 вказувала, що за роки проживання у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , нею і її чоловіком було добудовано другий поверх у приватній власності. Це також підтверджує участь позивача у реконструкції спірного будинку та визнання відповідачкою цієї обставини.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги твердження представника відповідачки про те, що позивач не мав фінансової спроможності на відновлення частини спірного житлового будинку та не довів своєї участі у будівництві будинку.

Відповідачкою та її представником не надано доказів існування інших джерел доходу сім`ї під час шлюбу і, зокрема, в період здійснення будівництва спірного будинку, окрім заробітної плати позивача.

Щодо тверджень представника відповідачки про те, що реконструкція будинку здійснювалася відповідачкою за її власні кошти, відповідачка одноособово вирішувала всі питання щодо покращення умов проживання у спірному будинку, суд зазначає наступне.

Представником відповідачки надано суду копію рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2001р. у справі № 2-457/2001г. Проте, вказане рішення доводить лише той факт, що за ОСОБА_6 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування. Будь-яких доказів того, що вказана квартира відповідачкою була продана приблизно за 12000 доларів США, а на грошові кошти від її продажу відповідачка здійснила реконструкцію спірної частини житлового будинку (придбання будівельних матеріалів, сантехніки, меблів та іншого), суду не надано.

Походження розписки про передачу грошових коштів від імені ОСОБА_7 , копію якої надала представник відповідачки, невідомо. Вказана розписка датована 12.06.2024р., тобто вже після звернення ОСОБА_1 до суду із позовом та відкриття провадження у справі.

Крім того, відповідачка стверджує, що отримала від колишнього чоловіка ОСОБА_7 в рахунок дарунку синові на 18 років грошові кошти у розмірі 10000 доларів США. Відповідно до ст. 719 ч. 5 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

За таких обставин, копія розписки, наданої відповідачкою, не є належним та допустимим доказом обставин, на які вона посилається.

Таким чином, доводи представника відповідачки про те, що реконструкція спірного будинку здійснювалася відповідачкою за її власні кошти, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Верховний Суд зауважує, що пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Суд, оцінивши всі подані сторонами докази в їх сукупності, доходить висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 . Судом встановлено наявність факторів, передбачених ст. 62 СК України, які дають підстави для визнання об`єктом права спільної сумісної власності сторін житлового будинку, літ. О-2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладені норми законодавства, суд вважає за можливе здійснити поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, визнавши за позивачем право власності на частину житлового будинку, літ. О-2, за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 61-63, 69, 70 Сімейного кодексу України, 16, 392 Цивільного кодексу України, 7, 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житловий будинок літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на частину житлового будинку, літ. О-2, загальна площа 94,7 кв.м., житлова площа 68,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.