Справа № 353/102/25
Провадження № 2/353/158/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення йому додаткового шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 017048 від 28.03.2008 року на праві власності належала земельна ділянка площею 0,7641 га в межах згідно планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в урочищі «Гори» с. Гринівці Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Ще за життя, а саме 17.05.2011 року вона заповіла йому на випадок її смерті все своє майно. Інших спадкоємців немає, ОСОБА_2 була одинокою особою.

09.12.2024 року його представник ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. із заявою про відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , однак отримала письмове роз`яснення про те, що позивачем пропущено встановлений ст. 1270 ЦК України сток для прийняття спадщини, а також його право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказав, що він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про існування заповіту на своє ім`я не знав, рочичем спадкодавиці не доводиться. Про даний документ йому стало відомо від старости Гринівецького старостинського округу ОСОБА_4 на початку листопада 2024 року. Також останій надав йому свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , державний акт на право власності на земельну ділянку та заповіт складений ОСОБА_2 .

Наявність заповіту на його ім`я зараз пов`язує з тим, що він допомагав по господарсву ОСОБА_2 і остання за життя дуже прихильно до нього ставилася. Разом з тим вона не говорила, що склала заповіт на його ім`я.

Вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини за заповітом з поважних причин, а тому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак у позовній заяві у випадку його неявки в судове засідання просив розгляд справи провести без його участі.

Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву (а.с. 22), в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечив проти його задоволення та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 017048, виданого 28.03.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20, на підставі розпорядження Тлумацької райдержадміністрації від 14.10.2004 року № 485, ОСОБА_2 належало право власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7641 га у межах згідно з планом в урочищі «Гори» с. Гринівці Івано-Франкіського (Тлумацького) району Івано-Франківської області (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Ще за життя ОСОБА_2 посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується копією заповіту від 17.05.2011 року, зареєстрованим в реєстрі за № 17 (а.с. 6) та Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 79461374 від 09.12.2024 року (а.с. 9).

Згідно довідки Гринівецького старостинського округу № 4 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 215 від 04.12.2024 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була постійною жителькою с. Гринівці Івано-Франківського району Івано-Франківської області і на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався у виконкомі Гринівецької сільської ради за реєстраційним № 17 від 17.05.2011 року і не відмінявся (а.с. 5).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадкуваня виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1223, 1270 ЦК України).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки він не знав про існування посвідченого на його ім`я заповіту. Про дані обставини йому стало відомо у листопаді 2024 року.

Звернувшись до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В., ОСОБА_3 , яка діє по дорученню від ОСОБА_1 (позивач), отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 (позивач) пропустив шестимісячний термін для прийняття спадщини, що підтверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 1053/01-16 від 09.12.2024 року (а.с. 7).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79461366 від 09.12.2024 року відомості щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в реєстрі відсутні (а.с. 8).

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що позивач знав про складений ОСОБА_2 на його ім`я заповіт.

Суд приходить до висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи із існуванням заповіту вказано також у постановах Верховного Суду: від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21).

Додатково слід зазначити, що позивач, дізнавшись у листопаді 2024 року про заповіт складений на його ім`я, у 09.12.2024 року через представника подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , тобто особа без невиправданої затримки реалізувала своє право щодо прийняття спадщини після того, як довідалася про наявність відповідного спадкового розпорядження заповідача.

Крім того, доказів того, що нотаріусом було вжито заходів щодо повідомлення спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини матеріали справи не містять.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Суд вважає, що позивач пропустив строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з поважних причин, оскільки він не знав про існування посвідченого на його ім`я заповіту.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене, позивачу слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується.

На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обраховувати з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК