ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2025 року
справа № 641/3170/21
провадження № 22-з/818/52/25
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:
позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1
відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків заяву Шовкова Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі 641/3170/21,-
У квітні 2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( надалі Квартира). Зроблено заяву про розподіл судових витрат та стягнення витрат на правничу допомогу.
У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом просила визнати особистою приватною власністю 5/7 частин Квартири та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя поділити між сторонами 2/7 частки квартири, а саме по 1/7 кожному. Зроблено заяву про розподіл судових витрат та стягнення витрат на правничу допомогу.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частки квартири АДРЕСА_2 , в задоволені позову в іншій частині відмовлено.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 5/7 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова 12 вересня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто різницю понесених ОСОБА_2 судових витрат, а саме судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8 233 грн 95 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення арифметичної помилки від 14 лютого 2025 апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року залишено без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року задоволено частково.

Додаткове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2024 року скасоване та ухвалене нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5017 грн 88 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на правничу допомогу.

10 лютого 2025 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на її користь 15 000,00 грн витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції.

Заява обґрунтована тим, що при ухваленні постанови від 04.02. 2025 року питання про розподіл судових витрат апеляційним судом не вирішено.

13.02.2025 ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки ОСОБА_4 в прохальній частині заяви зазначив інших учасників цивільної справи № 641/3170/21, заява та докази понесення витрат на правничу допомогу подані з порушеннями процесуального строку. Крім цього договір №14-06/2021 від 14.06.2021 про надання правничої допомоги укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 діє до 14.06.2022, тому додаткова угода від 08.10.2024 на яку посилається заявник є недійсною.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви про ухвалення у справі додаткового судового рішення, дійшла висновку, що заява ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, звертаючись у жовтні 2024 року з апеляційною скаргою представник позивача за зустрічним позовом адвокат Шовковий О.С. просив стягнути витрати на правничу допомогу, які понесла ОСОБА_2 (т.2 а.с. 66-69).

На підтвердження понесених витрат представником надано копію договору №14-06/2021 про надання правової допомоги (а.с. 176-177), акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору №14-06/2021 від 14 червня 2021(а.с. 175).

За змістом додаткової угоди від 08.06.2021 до договору №14-06/2021 від 14.06.2021 вартість гонорару за представництво адвоката Шовкова О.С., які понесла ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи становить 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень. (т. 2 а.с.177).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно висновку у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання в суді апеляційної інстанції позивачем за зустрічним позовом послуг адвоката Шовкова О.С..

При прийнятті постанови від 04 лютого 2025 року судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про судові витрати

При цьому судова колегія відхиляє доводи Ястребової Є.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про неможливість врахування апеляційним судом положень додаткової угоди від 08.10.2024 року до договору №14-06/2021 від 14.06.2021, оскільки зазначена додаткова угода укладена у межах строку дії основного договору, який в частині виконання зобов`язань адвоката діє до їх повного виконання.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Обчислення процесуальних строків, ст. 122 ЦПК України відзначає, що строки, встановлені як законом, так і судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Відповідно до ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, а згідно ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку, а якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця; якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день; перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Крім того, останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

За змістом апеляційної скарги адвокат Шовковий О.С. просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу понесені під час апеляційного розгляду, тобто зробив відповідну заяву до закінчення судових дебатів (т.2 а.с. 66-69).

Після ухвалення апеляційним судом постанови від 04.02.2025 року, Шовковий 10.02.2025 року звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення до якої додав докази понесення витрат на правничу допомогу. Судова колегія вважає, що не правильне зазначення ним в прохальній частині заяви назви справи є опискою, оскільки за змістом та реквізитами заяви та наданих суду документів можливо встановити що заява подана в дійсній справі.

Зазначена заява подана з дотриманням встановленого ч.8 ст.141 ЦПК строку, оскільки останній день подання доказів припав на вихідний день ( 09.02.2025).

Тому доводи апелянта про пропуск ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 строку звернення заявою та подання доказів для вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу спростовується матеріалами справи.

Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, при розгляді даної справи в суді, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2024 року.

Оскільки при прийнятті постанови від 04 лютого 2025 року судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про судові витрати, зазначене питання повинно бути вирішеним шляхом прийняття додаткової постанови по справі.

Тому, заява ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 належить стягнути судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст. ст.133,136,141,270,389,390 ЦПК України, суд, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Шовкова Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі 641/3170/21 задовольнити частково. Ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 10 000 (десять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у продовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук