Справа № 210/841/25
Провадження № 2/210/676/25
У Х В А Л А

іменем України

12 березня 2025 року суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Літвіненко Н. А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрований як ВПО за адресою АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (Донецька обл., м. Покровськ, пл. Шибанкова, 1А) про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, 13.02.2025 року, надійшла позовна заява ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В. до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

Судом, 14.02.2025 року, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було направлено запит до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради щодо встановлення зареєстрованого місця проживання позивача.

19.02.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про зміну підсудності.

Згідно ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, що Відповідач ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» зареєстроване за адресою: 85302, Донецька обл., м. Покровськ, пл. Шибанкова, б. 1а, тому розгляд даної позовної заяви повинен відноситися до юрисдикції Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Водночас, Позивач, відповідно до наданої ним Довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 10 лютого 2025 року № 1209- має зареєстроване місце проживання у м. Покровськ Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 74 від 29.08.2024 територіальна підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з 02.09.2024 визначено за Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

При цьому, представник Позивача у позові зазначає, що Позивач проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

До матеріалів справи не долучено доказів, що підтверджують саме реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті.

Представник відповідача вважає, що позивач є громадянином України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та копія позовної заяви разом із додатками, що направлена Відповідачу не має підтверджуючих документів про реєстрацію місця проживання Позивача на території, що відноситься до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, то слід дійти висновку, що справа підсудна Заводському районному суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області згідно правил підсудності за адресою реєстрації юридичної особи Відповідача

Представник позивача, отримавши заяву представника відповідача щодо зміни підсудності, надіслав на адресу суду заяву зі своїми запереченнями щодо зміни підсудності.

Додатково зазначив, що на період тимчасової окупації територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя положення частини першої статті 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» не поширюється на осіб, місце проживання яких зареєстроване у житлі, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях. Така особа може задекларувати або зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання. До реєстру територіальної громади вносяться відомості про зареєстроване місце проживання ВПО на тимчасово окупованих територіях. Особа, місце проживання якої зареєстроване у житлі, що розташоване на тимчасово окупованих територіях може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання за межами тимчасово окупованої території України без внесення будь-яких відміток до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки.

Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»: реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Отже, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування позивача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 3 ст. 28 ЦПК України.

10.03.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на запит з якої вбачається, що за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1

11.03.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Мотуза О.В. в якій останній просить суд задля підтвердження фактичного зареєстрованого місця проживання/перебування позивача, як внутрішньо-переміщеної особи, прошу направити запит до належного органу, який проводив реєстрацію позивача, як внутрішньо-переміщеної особи, а саме до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у відповідний відділ управління праці та соціального захисту населення.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, заяву представника відповідача про зміну підсудності, заяву заперечення представника позивача, заяву представника позивача щодо направлення запиту до належного органу, який проводив реєстрацію позивача, як внутрішньо-переміщеної особи, вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

У статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з частиною другою статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, який містить позовну вимогу стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн.

При цьому, на підтвердження місця свого проживання позивач надав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.02.2025 року №1209-.

Зі змісту вказаної довідки видно, що зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_3 , фактичним місцем проживання/перебування АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

З огляду на викладене довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання позивача ОСОБА_1 .

Отже позивач ОСОБА_1 використав надане йому процесуальним законодавством право обрати суд та звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за місцем свого перебування, що відповідає вимогам частини третьої статті 28 ЦПК України.

Така позиція суду кореспондується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14 серпня 2024 року (справа №607/5535/22).

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, чи направлення матеріалів позовної заяви за підсудністю, з наданих суду матеріалів, не встановлено.

З огляду на положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України справа підлягає розгляду в спрощеному провадженні.

Згідно з приписами частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 187, 190, 191, 274-275, 352-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача адвоката Львова Андрія Леонідовича про зміну підсудності відмовити.

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Мотуза Олександра Володимировича про витребування від Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради інформації відмовити.

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди.

Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Роз`яснити відповідачу, що згідно ч. 4 ст. 277 ЦПК України, він не пізніше п`ятиденного строку має право подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У разі неподання у встановлений судом строк заперечень, відповідач має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви, до початку розгляду справи по суті, відповідач має право надіслати до суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову з підтвердженням направлення позивачу, іншому відповідачу та третій особі у справі копії відзиву та доданих до нього документів.

Позивач не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи та надати відповідні докази, та направити відповідачам, третій особі у справі та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті має право підготувати заперечення на відповідь на відзив та направити позивачу, іншому відповідачу, третій особі й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/sud0408/.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. А. Літвіненко