Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого: судді Кондрацької Н.М.

секретаря судового засідання: Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.02.2022 між ТОВ «Авіра Груп» та ТОВ «Фінансова компанія КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «Авіра Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 до договору факторингу № 02-17/02/2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . Так, 28.05.2021 між ТОВ «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34087 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн., дата надання кредиту 28.05.2021, строк кредиту - 30 днів, валюта кредиту- гривня, стандартна процентна ставка 2,50 % в день або 912,50 % річних.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 22.07.2024 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 12500,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 2000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 10500,00 грн. Згідно п. 2.4. кредит товариством надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки, яка вказана клієнтом, № НОМЕР_1 . Позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 21.05.2024, відповідно до якої 28.05.2021 на картковий рахунок відповідача за указаними вище реквізитами було перераховано кредитні кошти у сумі 2000,00 грн. Крім того, позивачем на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без реагування.

На підставі викладеного,просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021 у сумі 12500,00 грн, а також судовий збір у сумі 2422, 40 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.12.2024 вказану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2025, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 712/14930/24 (провадження № 2/711/644/25).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.01.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Між тим, представником позивача 27.01.2025 до суду подано заяву про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 14.02.2025 до суду подано відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якій він вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього указаної заборгованості. Свої заперечення обґрунтовує тим, що згідно п.1.1 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 34087 від 28.05.2021 ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» надала клієнту, ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 2000 гри. на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п.1.2 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 34087 від 28.05.2021 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.06.2021.Тобто в разі неповернення ним до 26.06.2021, з 27.06.2021 починається перебіг строку, у межах якого ТОВ «Фінансова Компанія «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» могли звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а саме стягнення суми кредиту 2000,00 грн. Щодо простроченої заборгованості за процентами в розмірі 10500,00 грн., необхідно зазначити, що згідно п.2.3 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 34087 від 28.05.2021 у випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Тобто заборгованість за процентами в розмірі 10500,00 грн. була нарахована за період з 28.05.2021 по 28.12.2021, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося ж із позовною заявою про стягнення заборгованості 15.12.2024 року. Нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» пропущений строк звернення до суду з вимогою щодо стягнення з нього заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 9800,00 грн. за період з 28.05.2021 року по 14.12.2021 року.

Щодо відшкодування судових витрат відповідач у відзиві зазначає, що у ст.137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З урахуванням того, що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» пропущений строк звернення до суду з вимогою щодо стягнення з нього заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 9800,00 грн. за період з 28.05.2021 року по 14.12.2021 року, вважає, що покладення судових витрат на відповідача є неправильним і несправедливим.

З огляду на указані доводи у відзиві просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за сумою кредиту у розмірі 2000,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 9800,00 грн. за період з 28.05.2021 року по 14.12.2021 року, а також відмовити у задоволенні заяви представника позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича про стягнення нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

У свою чергу, представником відповідача Пархомчук С.В. 18.02.2023 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якійподаний відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У даній відповіді на відзив зазначено, що 28.05.2021 між ТОВ «ФК» Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34087. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.Договір факторингу № 02-17/02/202 між ТОВ «ФК» Авіра Груп та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено 17.02.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, керуючись нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання Договору про відступлення прав вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021 має часові рамки з 17.02.2022 по 17.02.2025 року. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою у грудні 2024 року, відповідно строк позовної давності ще не сплинув. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» (№ 211), запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023). А впровадження карантину в Україні певним чином впливає на перебіг позовної давності. Разом з тим, 30.03.2020 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№ 540-ІХ), прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Згідно з п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону, і тому обґрунтування причин, за яких дія карантину не дала б змоги особі подати позов вчасно, не вимагається. Враховуючи вищезазначене, строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021 було продовжено на строк дії карантину. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи та беручи до уваги вищевикладене, строк позивної давності не підлягає застосуванню до позивних вимог про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Щодо витрат на професійну правничу допомогу вказує, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ у розмірі 12 922,40 грн., які складаються з витрат на судовий збір (2 422,40 грн.) та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн. Відповідно до заяви про розподіл судових витрат, яка була направлена до суду 26.01.2024 фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 712/14930/24 в суді першої інстанції становить 10 500,00 грн., що підтверджується актом про отримання правової допомоги від14.01.2025 та квитанцією про оплату зазначеної правової допомоги від 14.01.2025. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України зазначено розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вважають, що твердження ОСОБА_1 про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даної цивільної справи не доведений є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Таким чином, обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі, є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Просить відзив на позовну заяву відповідача у справі № 712/14930/24 залишити без розгляду та задоволення, стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати та позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та відповіді на відзив розгляд справи просили проводити без участі їхнього представника та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. До суду 14.02.2025 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з вимогою щодо стягнення з нього заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 28.05.2021 між ТОВ «Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового кредиту № 34087.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 26.06.2021. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів)річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3 договору).

Як вбачається з інформаційної довідки від ТОВ «Платежі Онлайн» від 21.05.2024, як технологічний оператор платіжних послуг повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» буда проведена успішна транзакція щодо перерахування коштів у сумі 2000 грн. на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 .

Окрім цього, судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022 відповідно до умов якого ТОВ «Авіра Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.

Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021 у зальному розмірі 12500,00 грн., з яких 2000,00 грн. - залишок за тілом кредиту, 10500,00 грн. залишок за відсотками.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 34087 ОСОБА_1 має непогашену заборгованість у загальному розмірі 12500,00 грн.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язанні здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бут здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо факто не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статі звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України випливає, що до кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Щодо заявленого у відзиві клопотання відповідача про застосування до даного позову строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності - строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 у справі № 523/10225/15-ц виснувала, що заміна сторін у зобов`язанні відповідно до статті 262 ЦК України не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення первісним і новим кредиторами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами строки звернення до суду підлягають обчисленню так само.

Аналогічна за змістом правова позиція також міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 640/10523/16-ц, де було зроблено висновок про те, що твердження щодо виникнення права примусового стягнення боргу після укладення договору відступлення прав вимоги, є безпідставним, оскільки зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що строк позовної давності не може відраховуватись з моменту відступлення позивачу права вимоги, а саме після підписання договору факторингу № 01.02-31/23 від 25 липня 2023 року.

Таким чином, твердження представника позивача, указане у відповіді на відзив,що строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, коли позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань, суд оцінює критично та вважає, що воно не відповідає зазначеним вище нормам цивільного законодавства.

Згідно умов договору про надання фінансового кредиту № 34087 від 28.05.2021 вбачається, що кредит було надано ОСОБА_1 строком на 30 днів, тобто до 26.06.2021. У зазначений строк відповідач кошти не повернув та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами. Таким чином у позивача перебіг строку позовної давності три роки почався з 27.06.2021 та закінчився 27.06.2024.

Разом з тим судом встановлено, що позивач 17.02.2022 (у межах строку позовної давності) ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 34087 від 28.05.2021, однак до суду за захистом свого порушеного права щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними звернувся лише 15.12.2024, про що свідчить відмітка про сформовану позовну заяву у системі «Електронний суд», тобто поза межами указаного строку.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім цього, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження своїх доводів кожною із сторін, суд погоджується з аргументами відповідача про те, що позивач пропустив позовну давність, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на положення ст. 141 ЦПК України, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно заява позивача від 27.01.2025 про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн., а також судового збору у розмірі 2422,40 грн. не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.256-262, 526, 527, 530, 1049, 1054, 1082 ЦК України, ст. ст. 141, 264, 265, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 04.03.2025.

Головуючий: Н. М. Кондрацька