Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 286/2889/24
Провадження № 2/279/165/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №286/2889/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Барановська Людмила Михайлівна, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 05 жовтня 2023 року ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 у сейфі за місцем його проживання по АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 2600$ США та 100 Євро, що підтверджується власноруч складеною ОСОБА_2 розпискою від 05.10.2023 року .

Відповідно до умов даної розписки ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кошти у строк до 07.10.2023 року.

Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти, однак остання борг за договором позики не повернула.

29 січня 2024 року він направив відповідачу вимогу про повернення коштів у сумі 2600$ США та 100 Євро, шляхом перерахування по поштовому переказу за його адресою у гривневому еквіваленті, відповідно до курсу НБУ на дату здійснення платежу. Відомості про отримання відповідачем вимоги - відсутні.

Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед ним становить 2600$ США та 100 Євро, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

За офіційним курсом НБУ, станом на 18.07.2024 року, у гривневому еквіваленті вартість 1 долара США становить 41,4627 гривен , а 1 євро - 45,3457 грн.

Сума боргу становить 2600 x 41,4627 гривен = 107803,02 гривен + 100 х 45,3457 гривень = 4534,57 = 112337,59 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по поверненню позики просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 2600$ США та 100 Євро. У разі не можливості проведення стягнення боргу в доларах та євро, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 112337,59 гривен. Одночасно просив стягнути з відповідача понесені судові витрати.

13.02.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем проживання відповідача.

Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду.

У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05.10.2023 року надала ОСОБА_1 розписку про отримання в борг 2600 доларів США та 100 євро, які зобов`язалася повернути у строк до 07.10.2023 року.

У вказаний в розписці строк відповідач отриману позику не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Укладений між сторонами договір відповідає формі договору позики, передбаченої вказаною нормою закону.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

З врахуванням наведеного суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, оскільки виходячи з положень ст. 1046, 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

За договором позики сторони визначили суму позики у доларах США та у євро. Відтак стягнення заборгованості у тій самій валюті, яка визначена сторонами відповідає як умовам договору так і вимогам законодавства, яке регулює питання, що стосуються договорів позики та кредитних договорів.

Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в іноземній валюті, а саме в доларах США та у Євро, тому стягненню з відповідача підлягає саме 2600 доларів США та 100 Євро.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, фактичні обставини у якій є подібними до фактичних обставин у цій справі, де дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму позики у валюті, що було передбачено у договорі позики, а не її гривневого еквіваленту.

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню на підставі ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, ст.625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 05.10.2023 року в сумі 2600$ США та 100 Євро, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 26.10.1999 року Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Барановська Людмила Михайлівна, місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №667 видане 19.07.2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_3 виданий Коростенським МВ УМВС України в Житомирській області 19.07.2012 року, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: О.М.Шульга