Справа № 457/279/25
провадження №2-о/457/45/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

12.02.2025 м. Трускавець

Суддя Трускавецького міського суду Львівської області Марчук В.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а саме просить встановити факт належності їй ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , диплома НОМЕР_2 , виданого Єнакіївським гірничим технікумом 28.02.1991 року , реєстраційний номер № 508 на ім`я « ОСОБА_2 ».

Ознайомившись із поданою заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що заява підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно п.5 ч.2 до ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту, заявник має зазначити який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

Так, у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 вказано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

За змістом п.12 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

Про це також зазначено і в листі Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, а саме, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

При цьому, органи, що видали правовстановлюючий документ, можуть виправити помилку в такому документі лише у тому разі, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав правовстановлюючий документ (технічна помилка).

Якщо ж в документах на підставі яких відповідним державним органам було видано правовстановлюючий документ також наявна помилка, встановити належність правовстановлюючих документів може тільки суд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Як вбачається із матеріалів заяви, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт належності їй - ОСОБА_1 , диплома НОМЕР_2 , виданого Єнакіївським гірничим технікумом 28.02.1991 року , реєстраційний номер № 508 на ім`я « ОСОБА_2 » з метою можливості звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії.

Однак, зі змісту заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу вбачається, що підставою звернення із заявою до суду є неможливість позасудового порядку врегулювання даного питання. Заявником вказано про те, що у неї немає можливості отримати уточнюючу довідку у навчальному закладі, оскільки він розташований у м. Єнакієво Донецької області, що на даний час є тимчасово окупованою територією України. Окрім цього, заявником долучено копія «Свідоцтва про народження» від 19 квітня 1972 року виданого російською мовою в м. Кіровське на прізвище « ОСОБА_3 » та копія «Свідоцтва про шлюб» від 23 лютого 2011 року, виданого українською мовою, де в графі прізвище зазначено « ОСОБА_3 ». Щодо відомостей зазначених у дипломі НОМЕР_2 , виданого Єнакіївським гірничим технікумом 28.02.1991 року , реєстраційний номер № 508, то він виданий двома мовами- російською і українською, але в графі кому виданий диплом зазначено різні прізвища « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 ». Окрім цього, заявником долучено до матеріалів справи копії свідоцтв про смерть батьків, де в графі «Прізвище» у обох зазначено « ОСОБА_4 »

Однак, заявником ОСОБА_1 до заяви не долучено жодних доказів того, що вона зверталася до територіальних відділів реєстрації актів цивільного стану щодо уточнень правильності перекладу прізвища з російської мови на українську та немає відповіді про прийняття такими органами будь-якого рішення з приводу виправлення помилки у зазначеному заявником правовстановлюючому документі.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що заявниці необхідно надати відповідні документи та докази, які, враховуючи обставини справи та заявлені вимоги, зумовлять можливість встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу в якому не збігаються ім`я, по батькові, прізвище, місце чи час народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, як передбачено нормами чинного законодавства.

Вказані в ухвалі суду недоліки можуть бути усунені шляхом подання до суду письмової заяви про усунення недоліків, у якій заявник має привести у відповідність вимоги своєї заяви, уточнити та конкретизувати заявлені вимоги.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст.185, 260, 293,294,315,318 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Вказані в ухвалі недоліки заявнику слід усунути протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали у визначений в ухвалі спосіб.

Роз`яснити заявнику, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Роз`яснити заявнику, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. І. Марчук