ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

02 квітня 2025 року

м. Харків

Справа № 645/3123/24

Провадження № 22-ц/818/1099/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), в особі: виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеіної Олени Сергіївни, керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року, постановлену суддею Шарко О.П., -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), в особі: виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеіної Олени Сергіївни, керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків).

В обгрунтування скарги зазначає, що 16 серпня 2024 року на ЕМЛ Ніколенко С.А. надійшли документи по виконавчому провадженню №74842848 та код доступу до ВП і після доступу до АСВП №74842848 убачаються незаконні дії державних виконавців. Так, в АСВП №74842848 є в наявності наступні постанови і документи:

- постанова про розшук майна боржника від 14 травня 2024 року №5 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

- постанова про арешт коштів боржника від 14 травня 2024 року №4 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

- постанова про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2024 року №3 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, В якій зазначено: - Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.2. Виконвчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.4. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Ураховуючи викладене, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ПОСТАНОВЛЯЮ: 1. Стягнути з боржника: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 виконавчий збір у розмірі: 548,10 гривня (UAH).

- постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В якій зазначено : - розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: Плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69грн. Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 125,53грн Винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 102,79грн Винесення постанови про стягнення виконавчого збору 2,84грн Винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 2,84грн Загальна сума мінімальних витрат: 303грн.

Вважає, що державний виконавець проводив виконавчі дії не у законний спосіб, чим порушено ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Так, в порушення приписів ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено право боржника отримати постанову в документальному виді з мокрою печаткою, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена йому тільки після порушення скарги в суді через систему ЕМЛ, супровідним листом №72663 від 14 серпня 2024 року з додатками тільки 14 серпня 2024 року, які не підписано ЄЦП, що ставить під сумнів законність надісланих документів.

В порушення статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, вказану постанову було надіслано йому на ЕМЛ.

В постанові про відкриття провадження не зазначено строк добровільного виконання рішення суду.

Вказане свідчить про незаконність постанови про відкриття виконавчого провадження №74842848 від 29 квітня 2024 року.

Оскільки незаконні дії при відкритті виконавчого провадження призвели до порушення його прав під час проведення виконавчих дій, зокрема, позбавлення його права на своєчасне отримання інформації, не надання йому постанови в документарному виді, не направлення постанови рекомендованим листом, направлення постанови № 74842848 від 29.04.2024року у не передбачений законом спосіб без підписання ЄЦП, та направлення листа № 72663 від 14 серпня 2024 року на ЕМЛ без ЄЦП, тому постанова про розшук майна боржника від 14 травня 2024 року №5 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, постанова про арешт коштів боржника від 14 травня 2024 року №4 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, постанова про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2024 року №3 від Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є незаконними. Крім того, постанову про розшук майна винесено в той час коли існує не скасована постанова про відсутність майна, а у постанові про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 винесено вимогу сплатити за інформацію до якої доступ надається безкоштовно.

Також зазначає, що 26 серпня 2024 року після звернення за допомогою до спеціаліста він зміг отримати доступ до документів у справі та з`ясувати що на виконання ухвали суду від 14 червня 2024 року, судом 14 серпня 2024 року було отримано матеріали виконавчих проваджень №74842848, ВП №59373333, ВП №62879122, ВП №65729790, ВП №68548235, ВП №69551891, ВП №71860099, ВП №71860202, які, на його думку, не відповідають вимогам діючого законодавства.

Так, відповідно до Інформації про виконавче провадження з АСВП 74842848 зазначено що виконавчий документ надійшов 23 квітня 2024 року року та визначено - Державний виконавець, який веде виконавче провадження: ОСОБА_2 , в той час як на обкладинці АСВП 74842848 зазначено, що виконавець який веде виконавче провадження є ОСОБА_3 .

На аркуші 2 знаходиться заява на ім`я Воробйової О. керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про нібито примусове виконання судового рішення, яка зареєстрована - вхідний №4619, нібито від керівника юридичної особи ОСББ «Будівельник» код 33207518, за підписом не відомої особи, на документі відсутня печатка та ні чим ні підтверджено повноваження керівника, до заяви не додано додатків в підтвердження права подавати заяву від імені ОСББ «Будівельник», до заяви не додано виконавчого листа. В заяві зазначено стягнути - всього 5481грн.

Тобто, на думку заявника, такі дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказують на порушення його прав, в тому числі на отримання пенсії, відповідно до приписів Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року відповідно до якого припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію.

Крім того, станом на 03 вересня 2024 року він не отримав постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №59373333, ВП №62879122, ВП №65729790, ВП №68548235, ВП №69551891, ВП №71860099, ВП №71860202 з кодом ідентифікатором доступу до АСВП, які повинні були надіслані йому рекомендованим листом. Доказів відправки рекомендованим листом виконавчих проваджень ВП №59373333, ВП №62879122, ВП №65729790, ВП №68548235, ВП №69551891, ВП №71860099, ВП №71860202 з кодом ідентифікатором доступу в системі АСВП відсутні.

З урахуванням останніх уточнень просить суд:

1.визнати дії у виконавчому провадженні №74842848, виконавця Шеіної Олени Сергіївни, Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) незаконими та такими які порушують приписи ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»;

2.Визнати дії у виконавчому провадженні №74842848, виконавця Шеіної Олени Сергіївни, Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Харків)незаконими та такими які порушують приписи ст.25 Закону України «Про виконавче провадження»;

3.визнати дії у виконавчому провадженні №74842848, виконавця Шеіної Олени Сергіївни, Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіональног управління Міністерства юстиці (м. Харків) незаконими та такими які порушують приписи Закон України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15 березня 2022 року;

4.визнати незаконими дії і рішення прийняті в ході проведення виконавчих дій у №74842848 та скасувати незаконні постанови:

-постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2024 року;

-постанову про розшук майна боржника від 14 травня 2024 №5 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

-постанову про арешт коштів боржника від 14 травня 2024 року №4 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

-постанову про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2024 року №3 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

-постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

5.визнати незаконими дії керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який не контролює дії виконавця і допускає навмисне порушення прав сторони виконавчого провадження та накладення арешту на банківський рахунок та стягнення з пенсії.

6.Прийняти рішення про скасування арешту банківського рахунку та стягнення з його пенсії та заробітної плати.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення його скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин викладених у скарзі, зазначає, що його майно фактично конфісковано. Він позбавлений права користування ним. На його арештованому рахунку більше 100 000грн., в той час як його борг нібито складає 10 000грн.

Звертає увагу на те, що керівнику Немишлянського ВДВС у м. Харкові СМРУ МЮ було відомо про те, що він є пенсіонером і що грошові кошти, які перебувають на рахунку та на який було накладено арешт є пенсією. При цьому, з 26 березня 2022 року на період ді воєнного стану діючим законодавством заборонено звертати стягнення в тому числі на пенсію. Між тим, даній обставині судом правова оцінка надана не була.

Також, суд не зазначив жодного посилання на те, чому оскаржувані постанови державного виконавця є законними, не надав жодної оцінки діям державного виконавця.

Крім того, судом першої інстанції були порушені строки як відкриття провадження у справі за його скаргою, так і розгляду скарги по суті. Він п?ять місяців очікував захисту його прав на отримання пенсії, який такі не відбувся. Під час розгляду скарги не було розглянуто його клопотання про притягнення до відповідальності осіб винних у невиконанні ухвали суду від 12 червня 2024 року про витребування матеріалів виконавчого провадження.

Надані суду матеріали виконавчого провадження не відповідають вимогам ст.83, 95 ЦПК України, а тому не повинні були прийматися судом до розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без задоволення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані постанови винесені державним виконавцем з дотриманням вимог чинного законодавства, державний виконавець діяв в межах повноважень відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», дотримуючись принципів верховенства права, законності, справедливості, об?єктивності.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за правилами цивільного судочинства пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого згідно з ЦПК України, та його примусовим виконанням відповідним органом, а також у випадку якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2022 року у справі №645/438/22 позов ОСББ «Будівельник» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Будівельник» заборгованість у розмірі 7444,80грн., а також 3% річних в розмірі 340,80грн. і інфляційні втрати в розмірі 841,24грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Будівельник» судові витрати по даній справі у вигляді судового збору в сумі 2481грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000грн.

Згідно відомостей з ЄДРСР вказане заочне рішення набрало законної сили 14 жовтня 2022 року.

На підставі вказаного заочного рішення, 06 грудня 2022 року Октябрським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист №645/438/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Будівельник» судових витрат по даній справі у вигляді судового збору в сумі 2 481грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000грн.

Вказаний виконавчий лист пред?явлено Головою правління ОСББ «Будівельник» - Чуждан Г. на виконання до Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою державного виконавця Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудною І.С. від 26 травня 2023 року відкрито виконавче провадження №71860202.

Матеріали справи свідчать, на виконанні державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудної І.С. перебувало зведене виконавче провадження ЗВП №69180700 до складу якого входили наступні виконавчі провадження:

ВП № 68548235 з примусового виконання виконавчого -напису № 2072, виданого 22.01.2020 Приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» сума боргу в розмірі 13512,70 грн.

ВП № 5937333 з примусового виконання вимоги № ф-16204-58-у, виданої 06.02.2019 Державною фіскальною службою України, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суму у розмірі 18276,72 грн.;

ВП № 71860202 з примусового виконання виконавчого листа № 645/438/22, виданого 06.12.2022 Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення ОСОБА_4 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» судові витрати по даній справі у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.;

ВП № 71860099 з примусового виконання виконавчого листа № 645/438/22, виданий 06.12.2022 Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» заборгованість у розмірі 7444,80 грн., а також 3% річних у розмірі 340,80 грн. і інфляційні втрати у розмірі 841,24 грн.;

ВП № 69551891 з примусового виконання судового наказу № 645/7597/19, виданого 01.01.2020 Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 3238,48 грн., за період з 01.12.2016 року по 01.11.2019 року, витрати по сплаті судового збору в розмірі 192,10 грн.;

ВП № 65729790 з примусового виконання судового наказу № 645/893/21, виданого 11.05.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник» суму боргу в розмірі 8175,38 грн.

Отже, з викладеного вбачається, що виконавче провадження №71860202 було включено до зведеного виконавчого провадження №69180700, на підставі постанови державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рудної І.С. від 31 травня 2023 року ВП №71860202.

В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження №69180700, державним виконавцем 26 травня 2023 року винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника. Крім того, державним виконавцем вжиті заходи щодо розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених реєструвати право власності на окремі види майна, а також щодо виявлення зареєстрованих в установах банку за боржником рахунків. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта право власності на об`єкти нерухомого майна не зареєстровано, для забезпечення фактичного виконання виконавчих документів на майно боржника накладено арешти.

Згідно відповіді УМВСУ за боржником зареєстровані транспортні засоби:

3)MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами):

НОМЕР_3 )DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 .

Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автотранспортних засобів MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_6 , DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 .

08 лютого 2024 року відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про виконавче провадження», за виконавчими провадженнями №№ 68548235, 5937333, 71860202, "1860099, 65729790, що входили до складу зведеного виконавчого провадження 69180700, державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

У подальшому, 23 квітня 2024 року Голова правління ОСББ «Будівельник» - Чуждан Г.В. звернувся до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду від 06 грудня 2022 року, додавши виконавчий лист 645/438/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Будівельник» судових витрат по даній справі у вигляді судового збору в сумі 2 481грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000грн.

Постановою державного виконавця Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. від 29 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження №74842848 з примусового виконання виконавчого листа №645/438/22 виданого 06 грудня 2022 року Октябрським районним судом міста Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Будівельник" судового збору 2481грн. та витрати на правничу допомогу 3000грн.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про розшук майна боржника, а саме:

MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі кузова, рами): НОМЕР_6 ;

DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , що належать боржнику.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про арешт коштів боржника якою з метою повного та фактичного виконання рішення, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та крім видатків соціального забезпечення передбачених статтею 55 Бюджетного кодексу України та належать боржнику.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 303грн.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 548,10грн.

У своїй скарзі ОСОБА_1 , фактично не погоджується із вказаними постановами, посилаючись на те, що йому у належний спосіб копії не направлялись. Крім того, в постанові про відкриття виконавчого провадження не було наведено строк для добровільного виконання рішення суду, виконавче провадження відкрито без отримання авансового внеску та з порушенням строків. Також вважає, що у державного виконавця взагалі не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження оскільки заява від керівника ОСББ «Будівельник» про примусове виконання судового рішення підписана невідомою особою, до неї не було додано повноважень. Оскільки незаконні дії державного виконавця Шеіної О.С. при відкритті виконавчого провадження призвели до порушення його прав під час проведення виконавчих дій, зокрема, позбавлення його прав на своєчасне отримання інформації, не надання йому копій постанов в документальному виді, тому постанови від 14 травня 2024 року про розшук майна боржника, про арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника виконавчого збору є незаконними. Крім того, державним виконавцем було накладено арешт на його банківський рахунок на який йому нараховується пенсія, в той час як діючим законодавством заборонено звертати стягнення на пенсію.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказував у своїх рішеннях, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», № 18357/91).

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Саме такий принцип застосовує ЄСПЛ у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

ЄСПЛ неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень (рішення у справах «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Ясіун`єне проти Литви» від 06 березня 2003 року, «Руйану проти Румунії» від 17 червня 2003 року, «Півень проти України» від 29 червня 2004 року).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно положень частини 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.18 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 24 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За приписами статті 26 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статей 13, 18, 26 вбачається, що виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення під час здійснення виконавчого провадження, тобто після прийняття виконавчого документа до виконання та після відкриття виконавчого провадження. Перевірка майнового стану боржника (стану рахунків боржника у банках), розшук боржника та/або його майна, зокрема грошових коштів боржника, здійснюється у вже відкритому виконавчому провадженні.

Водночас на стадії відкриття виконавчого провадження виконавець повинен пересвідчитися, зокрема, чи відповідають виконавчий документ і заява про його виконання вимогам Закону України «Про виконавче провадження», чи надано всі документи, наявність/відсутність підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 908/309/21, від 31 травня 2023 року у справі № 910/6104/21.

Матеріали справи свідчать, що постановою державного виконавця Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. від 29 квітня 2024 року було відкрито виконавче провадження №74842848 з примусового виконання виконавчого листа №645/438/22 виданого 06 грудня 2022 року Октябрським районним судом міста Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ "Будівельник" судовий збір 2481грн. та витрати на правничу допомогу 3000грн.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про розшук майна боржника, а саме:

MITSUBISHI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі кузова, рами): НОМЕР_6 ;

DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , що належать боржнику.

14 травня 2024 року державним виконавцем Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. винесено постанову №74842848 про арешт коштів боржника якою з метою повного та фактичного виконання рішення, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та крім видатків соціального забезпечення передбачених статтею 55 Бюджетного кодексу України та належать боржнику.

Із змісту вказаних постанов та копій супровідних листів до них вбачається, що останні були направлені боржнику ОСОБА_1 .

Однак, копії матеріалів виконавчих проваджень, в тому числі ВП №74842848, які надавалися на виконання ухвали суду першої інстанції, не містять доказів направлення боржнику та отримання останнім копій вказаних вище постанов. Такі докази не були надані державним виконавцем в матеріали справи на спростування доводів ОСОБА_1 .

Разом з тим, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте ненаправлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 24 лютого 2021 року по справі 756/9582/14-ц.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів направлення боржнику та отримання останнім копій оскаржуваних постанов, колегія суддів вважає, дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіної О.С. в цій частині є неправомірними.

Що стосується сплати стягувачем авансового внеску.

Так, частиною 2 статті 26 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Між тим, положення частини другої статті 26 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2019 від 15 травня 2019 року.

Так, у Рішенні Конституційного Суду № 2-р(II)/2019 від 15 травня 2019 року зазначено наступне:

«з огляду на статті 3, 8, частини першу, другу статті 55, частини першу, другу статті 129-1 Основного Закону України в аспекті гарантування на конституційному рівні права кожного на судовий захист та забезпечення державою виконання судового рішення відсутність у стягувача як особи, на користь якої ухвалене судове рішення, фінансової можливості сплатити авансовий внесок не повинна перешкоджати реалізації його права на виконання судового рішення, особливо коли боржником за цим рішенням є державний орган. У чинному правовому регулюванні має бути встановлений такий порядок сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, який забезпечив би в усіх випадках і за будь-яких умов повне й своєчасне виконання такого рішення та його обов`язковість.

Визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

Конституційний Суд України наголошує, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеним положеннями частини другоїстатті 26 Закону правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України».

Що стосується постанови про розшук майна боржника та про арешт коштів боржника.

Згідно роз`яснень Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у п. З постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 ст. 18 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Із змісту положень частини 3 казаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, але не виключно:

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Частинами 2, 3 статті 36 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Оскільки матеріали справи не містять доказів виконання боржником рішення суду, державний виконавець, вправі був вжити заходи шляхом оголошення належних боржнику транспортних засобів у розшук.

Статтею 56 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59, Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59, Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року по справі №905/361/19.

Положеннями Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Як вбачається із постанови державного виконавця Немишлянського відділлу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. №74842848 від 14 травня 2024 року про арешт коштів боржника, арешт на кошти боржника, в тому числі що містяться на рахунках, накладено з метою повного та фактичного виконання рішення.

Позивач стверджує, що він є пенсіонером. ГУ ПФ України йому нараховується пенсія, яка надходить на його банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Разом з тим, останній не взмозі користуватися нарахованою йому пенсією, оскільки на банківський рахунок, на який ця пенсія надходить, державним виконавцем накладено арешт.

На підтвердження даного факту позивачем надано скрін-шот з мобільного пристрою, з якого вбачається, що банківська картка НОМЕР_7 заблокована (накладено арешт).

У частинах 1, 3 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 провадження № 14-218цс21 вказано, що «встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань. Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , після відкриття 29 квітня 2024 року виконавчого провадження, звертався до державного виконавця із заявою про те, що банківський рахунок, на який накладено арешт використовується ним виключно в рамках пенсійно-карткового проекту АТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що державний виконавець ухвалюючи вказані постанови діяв з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв?язку із чим колегія не вбачає підстав для їх скасування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у державного виконавця взагалі не було правових підстав для відкриття виконавчого провадження оскільки заява від керівника ОСББ «Будівельник» про примусове виконання судового рішення підписана невідомою особою, до неї не було додано повноважень колегією суддів не приймаються.

Як вбачається із копій матеріалів виконавчого провадження №74842848 заява про примусове виконання рішення суду була підписана та подана 23 квітня 2024 року Головою ОСББ «Будівельник» - Чуждан Г.В. (т.І, а.с.26).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 квітня 2025 року керівником ОСББ «Будівельник» є Чуждан Г.В.

За таких обставин заява про примусове виконання рішення подана повноважною особою.

Помилки та недоліки оскаржуваних постанов на які посилається ОСОБА_1 не є підставою для їх скасування.

Оскільки при постановленні вказаних постанов в діях державного виконавця не встановлено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що вимоги скаржника щодо скасування арешту банківського рахунку та стягнення з його пенсії та заробітної плати, а також визнання незаконими дії керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не підлягають задоволенню.

Що стосується постанов державного виконавця Немишлянського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шеіною О.С. від 14 травня 2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, то колегія суддів зазначає наступне.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

До справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір (постанова Велика Палата Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 368/561/19 (провадження № 14-118цс20)).

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частина друга статті 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні. Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18), від 07 лютого 2019 року у справі № 927/769/16 (провадження № 12-273гс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18 (провадження № 12-74гс19), від 15 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.001073 (провадження № 11-709апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), та постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справа № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568 цс 19) вказано, що «імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Доводи ОСОБА_1 щодо її незгоди з виконанням виконавчого листа від 09 лютого 2015 року № 754/2223/15 наведені саме як підстава неправомірності, за її твердженням, постанови державного виконавця від 12 квітня 2016 року № 50902616 про стягнення з неї виконавчого збору в сумі 1 020,00 грн. Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18) та у справі № 127/9870/16- ц (провадження № 14-166 цс 18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425 цс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18)».

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Оскільки вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2024 року Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №74842848 та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №74842848, мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню, а провадження у цій частині закриттю.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2024 року скасувати.

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 в частині вимог про визнання незаконними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 14 травня 2024 року Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №74842848 та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 14 травня 2024 року №2 Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №74842848.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даних вимог віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків), в особі: виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеіної Олени Сергіївни, керівника Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Харків) в іншій частині задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Шеіної Олени Сергіївни в частині ненаправлення в установленому законом порядку постанов про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2024 року, про розшук майна боржника від 14 травня 2024 року, про арешт коштів боржника від 14 травня 2024 року в рамках ВП 74842848.

В іншій частині вимоги скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина