Справа № 161/6766/24 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/364/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Здрилюк О. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання і водовідведення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_4 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство «Луцькводоканал» (далі КП «Луцькводоканал») у квітні 2024 року звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання і водовідведення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що комунальне підприємство надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачі задекларували своє місце проживання за вказаною адресою. Житло відповідачів не оснащене розподільчими (квартирними) приладами обліку централізованого водопостачання і водовідведення. відповідачі, які зареєстровані за адресою: є споживачами послуг з які надаються КП «Луцькводоканал» у зазначене житло, однак свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконували. Станом на 01 березня 2024 року заборгованість споживачів за послуги централізованого водопостачання і водовідведення становить 24910,15 грн.

У вересні 2024 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог. Зазначає, що відсутність укладеного письмового договору надання послуг не позбавляє споживача від зобов`язання здійснювати оплату за спожиті послуги. Протягом 2012-2024 року відповідачі не зверталися до нього про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають або з заявою про відсутність у дитловому приміщенні. Відповідачами не повідомлялося про виникнення аварійних ситуацій на мережах водопостачання та водовідведення до помешкання або про припинення користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення. З врахуванням позовної давності та встановлення у листопаді 2023 року відсутності послуг у вказаному помешканні заборгованість відповідачів за період з січня 2021 року по 27 жовтня 2023 року становить 10446,02грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь КП «Луцькводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі10 446,02 грн., 3028 грн судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь КП «Луцькводоканал» суму заборгованості за надані послуги з водопостачання і водовідведення в розмірі 10 446,02 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь КП «Луцькводоканал» судові витрати по справі, а саме: 3028 грн судового збору. по 1009,34 грн з кожного.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вказує, що суд першої інстанції виніс рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повно зясував всі фактичні обставини справи, не сприяв повному об`єктивному та неупередженому розгляду справи. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження квартири АДРЕСА_2 № 807-ТО/24 від 31 липня 2024 року «системи водопроводу та водовідведення (каналізації) відсутні (наявна внутрішня інсталяція водопроводу)». Внутрішня інсталяція водопроводу, іншими словами наявність змішувача та раковини, не може бути підтвердженням користування комунальною послугою, оскільки сама система водопроводу відсутня, а тому відсутні технічні засоби доставки води в квартиру. Відсутність води в квартирі також підтверджується нарядом на виконання робіт КП «Луцьводоканал». У 2008 році були відключені газові побутові прилади. У 2009 році при проведенні ремонту грубки в квартирі вона впала у підвальне приміщення разом зі стіною та частиною балкону. У 2012 році будинок віднесено до «ветхих», виявлено прогин балок перекриття, дерев`яна підлога впала. Фактичне користування квартирою з 2012 року є неможливим, як і користування комунальними послугами. Суд не надав належної оцінки поданим відповідачами доказів. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій справі, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач КП «Луцькводоканал» зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Експертне технічне обстеження квартири було здійснено у ІІ півріччі 2024 року і визначення неможливості користування помешканням, в тому числі комунальними послугами в ньому, для відповідачів відбулося саме на серпень 2024 року. Доказів проведення експертного технічного обстеження житла щодо неможливості користуватися послугами централізованого водопостачання у 2008, 2009, 2012 роках відповідачем не надано. У 2008-2024 роках відповідачі не зверталися до КП «Луцькводоканал» щодо неоплати вартості комунальних послуг за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача, розірвання договору про надання комунальної послуги шляхом технічного припинення надання комунальної послуги або ж проведення робіт для усунення виявлених неполадок, пов`язаних із наданням комунальних послуг. Власники нерухомого майна не вважали за необхідне відмовитися від послуг централізованого водопостачання. Відключення побутових газових приладів у листопаді 2008 року засвідчує тимчасову неможливість користуватися безпосередньо послугою та не свідчить про неможливість користування послугами централізованого водопостачання та послугами електропостачання. На фото звіту про проведення технічного обстеження квартири зображено електролічильник, вироблений у 2024 році, що підтверджує користування послугами електропостачання в помешканні. Факт відсутності водопостачанні встановлено 27 січня 2024 року, тому позовна вимога про стягнення заборгованості обмежується періодом з січня 2021 року по 27 жовтня 2023 року. Просив залишити апеляційну скаргу відповідача в цій справі без задоволення, рішення суду від 23 жовтня 2024 року без змін.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відсутність об`єктивної неможливості у відповідачів користування послугами позивача не встановлена, оскільки вони у встановленому законом порядку не зверталися до позивача із повідомлення про не проживання у квартирі, чи про вчинення інших дій, спрямованих на припинення позивачем надання послуги централізованого водопостачання.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач КП «Луцькводоканал» надає послуги по водопостачанню та водовідведенню по вказаній адресі, що стверджується розрахунком нарахувань і оплати за послуги з водопостачання і водовідведення. З розрахунку встановлено, що за період з січня 2021 року по 27 жовтня 2023 року у відповідачів виникла заборгованість перед КП «Луцькводоканал» за послуги по водопостачанню та водовідведенню в розмірі 10 446,02 грн.

Статтею 322 ЦК України встановлено, що тягар утримання майна покладається на власника такого майна.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. При цьому, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 5 зазначеного Закону, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

За статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 згідно з відомостями Державного реєстру прав власності на нерухоме майно є співвласниками нерухомого майна (право спільної сумісної власності). Свідоцтво про право власності на житло видане 06 травня 1996 року. Квартира була приватизована згідно з законом «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідач ОСОБА_1 , стверджуючи про непридатність житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_2 , подав до суду першої інстанції Звіт про проведення технічного обстеження квартири від 31 липня 2024 року, копію наряду на відключення побутових газових приладів від 05 листопада 2008 року (у зв`язку із непроживанням тимчасово), копію акту комісії ЖКП № 3 від 07 жовтня 2009 року, копію заяви ОСОБА_1 до директора Департаменту містобудування від 08 жовтня 2009 року про надання дозволу на переобладнання підвальних приміщень на корисні допоміжні приміщення, копію акту комісії ЖКП № 3 від 28 вересня 2012 року, копію припису Інспекції архітектурно-будівельного контролю Департаменту містобудування Луцької міської ради від 06 жовтня 2009 року, звернення ЖКП № 3 до ОСОБА_1 від 12 жовтня 2012 року.

Одночасно із цим, статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання обліку житлового фонду, об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, здійснення контролю за його використанням, а також питання визначення технічного стану житлових будинків належать до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Власник об`єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання виключно рішенням органу місцевого самоврядування.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що відповідно до акту ЖКП №3 від 28 вересня 2012 року будинок АДРЕСА_3 віднесено до «ветхих» і фактичне користування квартирою було неможливим з 2012 року. Разом з тим, в акті ЖКП № 3 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що будинок по АДРЕСА_3 віднесений до числа «ветхих» рішенням міськвиконкому від 13 червня 1991 року № 301. Тобто, на час приватизації квартири відповідачами у 1996 році будинок вже був віднесений до категорії «ветхих», але відповідачами не ставилося питання про неможливість проживати у ньому. У справі, що переглядається відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження непридатності квартири для проживання, не користування послугами по водопостачанню і водовідведенню. Сам по собі незадовільний стан житла і фактичне не проживання у ньому власників не спростовує факту постачання позивачем у таке житло води у період, заявлений позивачем, до моменту встановлення відсутності послуги водопостачання 27 жовтня 2023 року, що було зафіксовано позивачем і що відповідачем ОСОБА_1 не спростовується. Наявність у квартирі сантехнічного обладнання виключає об`єктивну неможливість користування послугами позивача.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закону) обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому, відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

У матеріалах справи відсутні передбачені Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення акти-претензії або інші дані про повідомлення відповідачами виконавця послуг (в даному випадку КП «Луцькводоканал») щодо неналежної якості послуг або взагалі про їх відсутність.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Упродовж 2021 - 2023 років відповідачі до КП «Луцькводоканал» не зверталися із заявами про відключення від централізованого водопостачання, про відсутність централізованого водопостачання і водовідведення. Із такими заявами відповідачі до позивача не звертались і після фіксації позивачем факту відсутності послуги з централізованого водопостачання 31 липня 2024 року.

Таким чином відповідач ОСОБА_1 не спростував факт надання позивачем послуги з централізованого водопостачання до належної йому на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 у період з січня 2021 року по 27 жовтня 2023 року та не надав доказів неможливості користування зареєстрованими в ній особами такою послугою.

Апеляційний суд в складі колегії суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права, неврахування судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи. Рішення суду ухвалене з додержанням матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий суддя

Судді