ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2119/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Сирбул О. Ф., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійоного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - позивач)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Управлінням було проведено перевірку правильності нарахування пенсії відповідачу та з`ясовано, що у зв`язку з невірною міграцією справи в підсистему ППВП, а саме невірний середній заробіток 3 764,40 грн замість 5 377,90 грн та коефіцієнт стажу з розрахунком 1,35 замість 1, через це неправомірно пройшов індивідуально-масовий перерахунок з 01.03.2019. На підставі аналізу проведених перерахунків, пенсійну справу було приведено у відповідність до норм чинного законодавства з 01.03.2019. У зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 у сумі 4 181,12 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем наравлено відповідачу лист 31.01.2024 № 2600-0504-8/21177 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 4 181,12 грн, проте лист відповідачем проігноровано та кошти не повернуто.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 переплату пенсії у розмірі 4 181,12 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

17.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо позовних вимог, вказує, що позивачем не доведено щодо зловживання з боку відповідача чи подання ним недостовірних відомостей та просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю.

07.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якому не погоджуються з твердженням відповідача викладених у відзиві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що на облікув ГУ ПФУ в м. Києві перебуває громадянин ОСОБА_1 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначено у позовній заяві, Управлінням було проведено перевірку правильності нарахування пенсії відповідачу та з`ясовано, що у зв`язку з невірною міграцією справи в підсистему ППВП, а саме невірний середній заробіток 3 764,40 грн замість 5 377,90 грн та коефіцієнт стажу з розрахунком 1,35 замість 1, через це неправомірно пройшов індивідуально-масовий перерахунок з 01.03.2019. У зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.03.2019 по 29.02.2020 у сумі 4 181,12 грн.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було направлено відповідачу лист від 31 січня 2024 року № 2600-0504-8/21177, щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 4 181,12 грн, проте зазначений лист відповідачем проігноровано та безпідставно отримані кошти в сумі 4 181,12 грн повернуті не були.

Відповідно до статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 від 16 січня 2019 року (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного суду від 16.06.2020 року по справі №756/6984/16-а, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей. Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що відповідач допустив будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняв дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії.

Наявні матеріали справи (долучені до позову документи) не дають можливості встановити хто саме невірно здійснював нарахування пенсії та чи є в цьому вина відповідача.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних судом не встановлено, а тому передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

Враховуючи встановлені судом обставини та докази надані позивачем до позову, суд доходить висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 142, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні Головного управління Пенсійоного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 03.04.2025.

Суддя: