Справа № 629/384/25
Провадження № 2/629/409/25
02.04.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., розглянувши в залі суду в м. Лозова в порядку загального позовного провадження цивільну справу №629/384/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України, Лозівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, -
Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області є батьком її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова, Харківської області та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 за №538 від 11.11.2008 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, де у відомостях про дитину в графі "прізвище", змінити прізвище дитини зі " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 "; у відомостях про батька вказати " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Лозова, Харківської області, Україна".
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з червня 2007 року проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . За час сумісного проживання у сторін народився син- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відомості про батька дитини були внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. У 2010 році позивачка та відповідач припинили свої стосунки, однак останній підтримував стосунки з сином, матеріально його утримував та опікувався ним. ОСОБА_2 ніколи не сумнівався у тому, що ОСОБА_6 є його рідним сином. Останніми роками виявляв бажання піти до органів РАЦС та визнати своє батьківство у відношенні сина. 04 травня 2024 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав ЗСУ. 15 липня 2024 року під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 зник безвісти. За заявою племінниці ОСОБА_2 , щодо його зникнення було розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України. Батьки ОСОБА_2 померли, єдиним найближчим родичем відповідача є його брат- близнюк ОСОБА_7 . На замовлення позивачки за біологічними зразками передбачуваного дядька ОСОБА_7 та зразками дитини ОСОБА_3 було проведено молекулярно-генетичну експертизу з метою визначення, чи може брат Передбачуваного дядька за батьківською лінією бути біологічним батьком дитини. Згідно висновку експертного дослідження встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_7 , є братом батька за батьківською лінією, тобто біологічним Дядьком дитини ОСОБА_3 , складає 99,97 %. З урахуванням викладеного та з метою захисту прав та інтересів дитини, задля можливості реалізації сином права на отримання пенсії по втраті годувальника, як члена сім`ї особи зниклої безвісти та отримання пільг для дитини особи, зниклої безвісти, виникла необхідність у встановленні батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою суду провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, відповідачу надано час для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою суду призначено справу до судового розгляду.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лозівського міськрайонного суду Харківської області.
Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника. У своїх поясненнях роз`яснив порядок та умови призначення та виплат грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, зазначив, що Міністерство оборони України заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.
Представник третьої особи Лозівського відділу ДРАЦС у судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника відділу. Також представник зазначила, що оскільки відповідач є зниклим безвісти, то у такому разі він не може бути відповідачем по даній справі, вказала, що не заперечує проти внесення змін до актового запису про народження дитини, зазначила, що вірним буде вказати наступне: у відомостях про батька дитини, змінити зі " ОСОБА_8 " на відомості про батька дитини- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Україна. Відомості щодо місця народження батька не вказувати, оскільки це не передбачено формою актового запису про народження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з викладеного, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Документи, що не стосуються суті спору, досліджуватися не будуть.
Позивачка у позові вказує, що з червня 2007 року проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 та за час сумісного проживання у сторін народився син- ОСОБА_3 .
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.14), ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , у свідоцтві якого в графі батько вказано: ОСОБА_8 , в графі мати: ОСОБА_1 .
Відомості про батька дитини були внесені відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.23).
У 2010 році позивачка та відповідач припинили свої стосунки, однак останній підтримував стосунки з сином, матеріально його утримував та опікувався ним.
04 травня 2024 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав ЗСУ, відповідно до довідки №488/60 від 18.05.2024 року перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_2 (а.с.24).
Як вказує позивачка 15 липня 2024 року під час виконання бойового завдання біля населеного пункту Нью-Йорк, Бахмутського району, Донецької області ОСОБА_2 зник безвісти.
Відповідно до повідомлення про початок досудового розслідування від 25.07.2024 року, яке було розпочато за заявою племінниці відповідача ОСОБА_9 , про те, що її дядько ОСОБА_2 , зник безвісти 14.07.2024 року під час виконання бойового завдання (а.с.25).
За вказаним фактом було розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.26).
Батьки зниклого безвісти ОСОБА_2 померли (а.с.21-22), єдиним найближчим родичем відповідача є його брат- близнюк ОСОБА_7 (а.с.17-19).
На замовлення позивачки за біологічними зразками передбачуваного дядька ОСОБА_7 та зразками дитини ОСОБА_3 було проведено молекулярно-генетичну експертизу.
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження №4560 від 19.12.2024 року (а.с.38-52) ймовірність того, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є братом батька за батьківською лінією, тобто біологічним дядьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складає 99,97 %.
З письмових поясненнях свідка ОСОБА_9 , яка є племінницею зниклого ОСОБА_2 вбачається, що останній ніколи не сумнівався у тому, що ОСОБА_6 є його сином, в свою чергу ОСОБА_6 називав відповідача батьком. ОСОБА_2 забирав ОСОБА_10 на вихідні, матеріально утримував його та піклувався про нього, брав участь у його вихованні (а.с.30-33).
Свідок ОСОБА_11 у своїх письмових поясненнях (а.с.34-36а) вказала, що вона підтверджує факт того, що позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі та під час їх сумісного життя у них народився син ОСОБА_6 . Зазначає, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з 2010 року перестали проживати разом, однак останній як батько завжди підтримував стосунки з ОСОБА_10 , брав участь у його житті, любив його як сина. 15.07.2024 року ОСОБА_2 зник безвісти виконуючи бойове завдання.
З урахуванням викладеного та з метою захисту прав та інтересів дитини, задля можливості реалізації сином права на отримання пенсії та пільг для дитини особи, зниклої безвісти, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Згідно ст.8 ЗУ "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", набуття правового статутус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.
В аспекті положень статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
Відповідно до ч.3 ст.43 ЦК порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).
Враховуючи вищевикладене, та те що ОСОБА_2 , хоч і набув статусу особи, яка зникла за особливих обставин, однак такий статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, беручи до уваги, що ОСОБА_2 не було встановлено Цивільним процесуальним кодексом України безвісно відсутньою особою, то останній може бути відповідачем по даній справі.
Згідно ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).
За положеннями ч.ч. 1, 2 статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини (ч. 3 ст. 128 СК України).
За змістом частини 4 вказаної вище статті, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Відповідно до п.2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в т.ч. рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини про батька підлягає задоволенню.
Оскільки, позивачкою не заявлялась вимога про стягнення судового збору з відповідача, то суд не вирішує дане питання.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 142, 200, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міністерство оборони України, Лозівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження - задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внести зміни до актового записупро народження №538 від 11.11.2008 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, а саме: у відомостях про дитину в графі "прізвище", змінити прізвище дитини зі " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 "; у відомостях про батька дитини змінити відомості зі " ОСОБА_8 " на відомості про батька дитини " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_1 ".
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи,якому повне заочне рішення суду небуло врученеу деньйого проголошення,має правона поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач може оскаржити рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про сторони:
Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Третя особа- Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_5, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7.
Суддя Т.О.Каращук