Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

02 квітня 2025 року селище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В., з участю секретаря судового засідання Багінської В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі № 290/835/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 15 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3810023, за умовами якого останній надано кредит в розмірі 10000,00 грн строком повернення до 15 липня 2021 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договорору не виконує, а також на те, що ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за вказаним договором, позивач просив стягнути з неї заборгованість в сумі 60327,00 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 10000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 49327,00 грн та 1000,00 грн заборгованості за комісією.

19 грудня 2024 року Романівським районним судом Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ухвалено рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 44500,00 грн заборгованості за кредитним договором, 2233,45 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку статті 435 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), в якій просить розстрочити виконання вказаного рішення на суму 53733,45 грн (44500,00 грн заборгованості за кредитним договором, 2233,45 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу) строком на 10 місяців.

На обґрунтування поданої заяви зазначала, що з 18 жовтня 2024 року вона працевлаштована до товариства з обмеженою відповідальністю «Елпіс-Україна» (далі ТОВ «Елпіс-Україна»), розмір її заробітної плати на даний час не дозволяє одноразово сплатити всю суму заборгованості, інших доходів вона не має. Також наразі на її утриманні перебуває неповнолітня дитина.

В судове засідання учасники справи, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися.

Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Згідно роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК України та статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

Звертаючись до суду із заявою, відповідач у справі (заявник) як на підставу для відстрочення виконання рішення суду вказує на те, що у неї наявні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення (скрутне матеріальне становище боржника та перебування на її утриманні неповнолітньої дитини).

Вищевказані мотиви та доводи, викладені заявником у заяві, суд вважає поважними та такими, що заслуговують на увагу та є слушними, підтверджуються документально.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Зазначені обставини стверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та довідкою Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 07 січня 2025 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 13.02.2025, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2024 квартал по 4 квартал 2024 року отримано дохід у сумі 47966,46 грн (заробітна плата).

З довідки ТОВ «Елпіс-Україна» від 08 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 займає посаду прибиральниці, її дохід за період з жовтня 2024 року по грудень 2024 року становив 43544,35 грн.

Беручи до уваги викладене, аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів та враховуючи майнове право і інтерес позивача, суд приходить до висновку, що вона (заявник) дійсно немає можливості одноразово сплатити всю суму заборгованості, а тому вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на десять місяців зі сплатою обов`язкового платежу (рівномірного кожен місяць).

При цьому, суд враховує, що особа (заявник) не намагається ухилятися від виплати стягнення, а навпаки лише просить надати їй можливість сплачувати ці кошти поетапно, цим самим виявляє ініціативу до добровільного погашення заборгованості, що, на думку суду, однозначно в інтересах самого позивача.

За вказаних обставин, заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 435 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду у цивільній справі № 290/835/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Романівського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2024 року у цивільній справі № 290/835/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 44500,00 грн заборгованості за кредитним договором, 2233,45 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу строком на десять місяців шляхом сплати рівними платежами до 01 числа кожного місяця по 5373,35 грн з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.В. Ковальчук