КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2978/24
Провадження № 2-о/488/17/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа: П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця - ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві помер її вітчим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 .

Вказана квартира належала спадкодавцю на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Миколаївським глиноземним заводом, виданого згідно з розпорядженням від 25 червня 1993 року № 13/15 та зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1993 року за реєстровим № 229.

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіту не залишив.

Заявниця звернувшись до П`ятої Миколаївської нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини, отримала роз`яснення державного нотаріуса про те, що нею не надано документів підтверджуючих родинні стосунки із спадкодавцем, а саме (свідоцтва про народження, свідоцтво про шлюб), тобто відсутня будь - яка інформація щодо родинних стосунків та для вирішення цього питання, згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини.

Заявниця ОСОБА_1 в своїй заяві зазначила, що її мати ОСОБА_3 23 вересня 1986 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

У її матері та вітчима ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , тобто її брат по лінії матері.

23 липня 1993 року вітчиму ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 було видано Свідоцтво про право власності на житло, посвідченого Миколаївським глиноземним заводом, виданого згідно з розпорядженням від 25 червня 1993 року № 13/15 та зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 30 серпня 1993 року за реєстровим № 229, на право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Заявниця ОСОБА_1 15.09.2012 року одружилася з ОСОБА_9 та після реєстрації її прізвище було змінено з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Миколаєві померла її мати ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Миколаєві помер її брат ОСОБА_6 .

Заявниця ОСОБА_1 починаючи з 10.05.1988 року і по теперішній час зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона та її мати, вітчим і брат вели спільне домашнє господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, робили спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності їх сім`ї. Заявниця здійснювала піклування за вітчимом, оскільки останній потребував цього за станом свого здоров`я та похилого віку. Також, вона займалась організацією поховання вітчима, понесла всі витрати на його поховання.

Тобто, заявниця проживала у вказаному житловому приміщенні разом із вітчимом і на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті.

Таким чином, заявниця вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину після смерті вітчима ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на час смерті спадкодавця.

На підставі викладеного, заявниця просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини однією сім`єю не менше як п`ять років.

В судове засідання заявниця не з`явилася, її представник ОСОБА_11 надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявниці.

Заінтересована особа - П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надала заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч., ч. 1, 2, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст., ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справа про спадкування» - при вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття

спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Таким чином, аналізуючи надані заявницею докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що заявниця позбавлена можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення і необхідне для оформлення права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що відкрилось після смерті вітчима - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ч.1, ч.2 ст. 293, 294, п.1 ч.1 ст. 315 -316, 318-319 ЦПК України, п.п. 1-4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року з змінами „Про судову практику у справах про встановлення фактів, які мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст.ст. 258-259, 264-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини однією сім`єю не менше як п`ять років.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , Корабельним РВ в м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 16.08.2018 року, АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: П`ята Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 54050, м. Миколаїв, пр-т Богоявленський, 314, .

Суддя Л.І. Селіщева