КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/7384/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Київ

справа № 355/2062/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Троценко Т.А., повний текст рішення складено 09 січня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до Баришівського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 таТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ»на його користь заборгованість у розмірі 250419,87 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 231892,37 грн., заборгованості за відсотками - 18527,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 10 січня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 255930 грн. на споживчі цілі, 7677 грн. на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту та 3071,16 грн. на придбання послуг зі страхування, дата остаточного повернення кредиту 10 січня 2027 року.

Вказував, що згідно з п.1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 19,99 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» 10 січня 2022 року було укладено договір поруки №.

Зазначав, що 30 червня 2023 року АТ «ОТП БАНК» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № до ОСОБА_1 , яка була останнім отримана 04 липня 2023 року.

Посилався на те, що банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти в повному обсязі, проте останній не належним чином виконує умови договору, а тому станом на 14 червня 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 250419,87 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 19 грудня 2024 року позов АТ «ОТП БАНК» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором № від 10 січня 2022 року в розмірі 250419,87 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 231892,37 грн., заборгованість за відсотками 18527,50 грн., а також судовий збір 3756,30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог АТ «ОТП БАНК» в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалася на те, що будучи добросовісним платником ОСОБА_1 належним чином виконував умови договору, та вносив платежі для погашення заборгованості за кредитом. Втім, судом першої інстанції при розгляді позовної заяви не було взято до уваги наданий ОСОБА_1 відзив на позовну заяву, чим порушено право відповідача.

Вказувала, що ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» не виконало свої зобов'язання, не уклавши основний договір купівлі-продажу транспортного засобу до 31 травня 2022 року та не передавши відповідачу транспортний засіб.

Зазначала, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року у справі №752/202/23-ц частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Вважає, що суд уже визнав порушення зобов`язань зі сторони ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», що фактично підтверджує добросовісність ОСОБА_1 як покупця.

Посилалася на те, що остаточна дата повернення кредиту передбачена 10 січня 2027 року, АТ «ОТП БАНК» не проводились заходи досудового врегулювання, надана до суду досудова вимога ОСОБА_1 отримана не була, чим порушено достроковий порядок стягнення заборгованості, визначений ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказувала, що вся сума заборгованості у розмірі 250419,87 грн. не може бути простроченою, і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав. При цьому, матеріали справи, зокрема наданий позивачем розрахунок заборгованості, не дають змогу встановити, яка заборгованість є простроченою, а яка поточною, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Зазначала, що у даному випадку, основне зобов`язання перед банком не виконане ОСОБА_1 не через його особисту вину, а через порушення зобов`язання зі сторони ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ».

27 березня 2025 року від позивача надійшов відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник АТ «ОТП БАНК» - Павленко С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Відповідач ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ»у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 - за кредитним договором, а ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» - за договором поруки, взяті на себе зобов'язання не виконують, належних доказів на спростування обставин відповідачі суду не надали, тому вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обгрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 255930,00 грн. - на споживчі цілі, 7677 грн. - на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту та 3071,16 грн. - на придбання послуг зі страхування. Дата остаточного повернення кредиту - 10 січня 2027 року, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 19,99 % річних.

Згідно з п.1.3 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку, емітовану банком на ім'я позичальника або шляхом видачі готівкою суми кредиту позичальнику через касу банку, зменшених на утриману банком комісійну винагороду за видачу кредиту (якщо суму комісійної винагороди за видачу кредиту включено до суми кредиту), а також на оплату додаткових послуг банку, страхової премії страхової премії, якщо вищезазначені суми включені до суми кредиту та з подальшим перерахуванням цих сум за цільовим використанням кредиту згідно із дорученням позичальника.

Відповідно до п.2.5.1. кредитного договору, частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов'язань, будь-яким доступним позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи, в операційний час для сплати боргових зобов'язань.

Відповідно до додатку №1 до кредитного договору № від 10 січня 2022 року, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту зазначено детально строк кредиту - 60 місяців, загальна вартість кредиту - 423738,19 грн., щомісячний платіж позичальника становить - 7063,00 грн., крім останнього - 7021,19 грн.

Відповідно до Правил кредитування (публічні) у редакції, яка діє з 20 жовтня 2021 року, затверджених наказом АТ «ОТП Банк» №217 від 20 вересня 2021 року, передбачено, що дані Правила кредитування є невід'ємною частиною укладених фізичними особами (та юридичними особами договорів поруки) з АТ «ОТП Банк» наступних договорів: кредитного договору (кредит на споживчі цілі)/договору про надання споживчого кредиту та про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток/договору про надання споживчого кредиту/договору про споживчий кредит (розділ 2.1. Правил) (надалі разом - кредитний договір).

Пунктом 1.1. Правил кредитування визначено, що підписанням вищезазначених договорів позичальник/клієнт/держатель/заставодавець/поручитель підтверджує свою обізнаність із даними правилами кредитування та зобов'язується належно та неухильно виконувати свої обов'язки, визначені вищезазначеними договорами та цими правилами кредитування.

Згідно з п.2. Правил кредитування, визначено, що ануїтетні платежі - сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору.

Боргові зобов'язання - зобов'язання позичальника перед банком щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків банку (включаючи, але не обмежуючись, неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце.

Кредит - це кошти банку, які надаються позичальнику на умовах, в обсязі та порядку, що визначені кредитним договором на споживчі цілі, не пов'язаних з підприємницькою діяльністю.

Відповідно до п.2.1 Правил кредитування, визначено, що кредитний договір - договір про надання споживчого кредиту та про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток/договір про надання споживчого кредиту/договір про споживчий кредит (надалі - договір або кредитний договір), укладений між позичальником та банком, з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками є невід'ємною частиною цих Правил кредитування, які розміщені на офіційному сайті банку.

Положеннями п.2.1.2.2. Правил кредитування передбачено, що шляхом підписання кредитного договору, позичальник заявляє та підтверджує, що виключно за власним бажанням отримав кредит на споживчі цілі (цільове використання кредиту), які визначаються сторонами у кредитному договорі.

Відповідно до п.2.1.5.1 Правил кредитування, за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку на рахунок погашення боргових зобов'язань, реквізити якого визначені у додатку № 1 до кредитного договору, щомісячно відповідний платіж до та/або в дату платежу, у розмірі та у порядку визначеного графіком платежів, та на умовах, визначених кредитним договором, п. 2.1.5. (з підпунктами) правил, тарифами банку та розрахунком загальної вартості кредиту.

Згідно з п.15.1. Правил кредитування, у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань за кредитним договором понад 1 календарний місяць, а за кредитним договором, забезпеченим іпотекою або на придбання житла - понад 3 календарні місяці, чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та/чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи таких, що будуть укладені в майбутньому (надалі - строк порушення зобов`язань), та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмета застави/іпотеки на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від ринкової вартості предмета застави/іпотеки, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно позичальника на суму (ціну), що складає більш ніж 10% від розміру кредиту, та/або у випадку пред'явлення позичальником та/або третіми особами, будь-яких позовів до банку, сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору, в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п. 15.2. Правил.

Відповідно до п. 15.2. Правил кредитування, незважаючи на інші положення Правил, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення (надалі - вимога). При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги (надалі - дата отримання вимоги) та повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати отримання вимоги, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60-ти календарних днів з дати отримання вимоги.

Для цілей відправки вимоги за допомогою засобів поштового зв'язку, сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання позичальником вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу позичальника, зазначену в кредитному договорі чи іншу відому банку адресу позичальника, та повернення до банку відповідного документа поштової організації з відміткою про неотримання позичальником листа з вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення позичальника від належного отримання вимоги, з інших причин, тощо, вимога вважається отриманою позичальником на 7-й календарний день з дати відправки вимоги.

Виконання боргових зобов'язань в цілому, у випадку неотримання позичальником вимоги, повинно бути проведено позичальником протягом 30-ти календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з моменту, коли вимога вважається отриманою.

Відповідно до п.15.4. Правил кредитування, у випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10 січня 2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» було укладено договір поруки № .

Положеннями п.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань на момент подання вимоги банком боржнику та/або поручителю. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що банк може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Банк може звертатися з вимогою про виконання боргових зобов'язань у порядку та у спосіб, визначений законодавством та/або розділом 15 «Дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку» Правил кредитування.

Відповідно до п.2.2. договору поруки, поручитель підтверджує, то він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговим зобов'язанням. Будь-яке посилання в тексті договору поруки на положення кредитного договору є достатнім для виявлення волі кожної сторони щодо змісту такого посилання.

Згідно з п.4 договору поруки, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань боржника за кредитним договором.

Відповідно до п.5 договору поруки, підписанням цього договору поручитель надає банку згоду: на здійснення договірного списання, проведення боргу та розкриття банківської таємниці у порядку, визначеного Правилами кредитування. Поручитель заявляє, гарантує та підтверджує, що банк надав йому підписаний за сторони банку оригінальний примірник договору поруки зі всіма невід'ємними частинами та додатками до нього. З правилами кредитування і тарифами банку, які є невід'ємною частиною договору поруки та кредитного договору, які розміщені на офіційному сайті банку ознайомлений і згоден, а також зобов'язується їх належно та неухильно виконувати.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 14 червня 2023 рокузаборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» становить суму у розмірі 250 419,87 грн., що складається із заборгованості за тілом кредитуу розмірі 231 892,37 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 18 527,50 грн.

28 червня 2023 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до ОСОБА_1 із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, 04 липня 2023 року досудова вимога була отримана особисто ОСОБА_1

18 вересня 2023 року АТ «ОТП БАНК» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором до поручителя ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», яка 22 вересня 2023 року була повернута на адресу АТ «ОТП БАНК», причиною повернення листа зазначено «інші причини».

Вищезазначені вимоги залишені без виконання відповідачами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Отже, у випадку настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором, у тому числі і випадку, передбаченому частиною другою 1050 ЦК України, позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відповідно до частин 1, 2 статті 553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини 1, 2 ст. 554 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п'ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ПАТ «ОТП БАНК» просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка станом 14 червня 2023 року становила 250 419,87 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 231 892,37 грн., заборгованості по відсоткам - 18 527,50 грн.

Розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачами.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, а ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» є солідарним боржником за зобов'язаннями, врахувавши, що АТ «ОТП «ОТП БАНК» реалізував своє право на пред'явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання у повному обсязі кредитного зобов'язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у розмірі 250 419,87 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що остаточна дата повернення кредиту передбачена 10 січня 2027 року, АТ «ОТП Банк» не проводились заходи досудового врегулювання, надана до суду досудова вимога ОСОБА_1 отримана не була, чим порушено достроковий порядок стягнення заборгованості, визначений ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року).

Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Положеннями статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов'язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов'язаний виконати його обов'язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов'язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов'язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов'язку з дострокового повернення кредиту.

У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов'язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».

Кредитні кошти отримані відповідачем у споживчих цілях, а саме на загальні споживчі цілі, про що вказану у пункті 1.1 кредитного договору.

Згідно з вище наведеними умовами, сторони дійшли згоди, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, своїх боргових зобов'язань. При цьому зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань настає з дати отримання позичальником відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги.

Таким чином, праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов'язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», при цьому, матеріали справи містять докази виконання кредитором обов`язку з направлення боржнику досудової вимоги з метою досудового врегулювання спору.

Так, 28 червня 2023 року АТ «ОТП Банк» звернувся до ОСОБА_1 із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, 04липня 2023 року досудова вимога була отримана особисто ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з офіційного сайтуАТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення за трек-номером 230

Протягом встановленого у вимозі строку боржник не виконав обов`язок з погашення заборгованості, що свідчить про порушення цивільного права кредитора на володіння належним йому майном, яке підлягає поновленню в судовому порядку, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що вся сума заборгованості у розмірі 250419,87 грн. не може бути простроченою, і її більша частина є поточною, тобто такою, строк сплати якої ще не настав, колегія суддів відхиляє, оскільки реалізувавши своє право на пред'явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання у повному обсязі кредитного зобов'язання, позивач має право на отримання всієї суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які нараховані до 14 червня 2023 року.

Щодо посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на норми Закону України «Про захист прав споживача», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, Закону України «Про банки і банківську діяльність» щодо: обов'язку банку перед укладенням договору про надання споживчого кредиту повідомляти споживача у письмовій формі про кредитні умови; відсутність права у банка встановлювати платежі. які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь; що продавець не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими, колегія суддів зазначає наступне.

Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що він погодився з його умовами. Крім того, в подальшому певний час виконував умови кредитного договору та сплачував відповідні кошти.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Своїм підписом в паспорті споживчого кредиту ОСОБА_1 підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування та підтвердив отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливостей оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз'яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов'язань за таким договором.

Таким чином, відповідач під час укладення договору ознайомився з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ними погодився, про що свідчить його підпис.

Стороною відповідача ОСОБА_1 не доведено, що умови договору є несправедливими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що основне зобов`язання перед банком не виконане ОСОБА_1 не через його особисту вину, а через порушення зобов`язання зі сторони ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки не виконання зобов`язання ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» перед ОСОБА_1 не є підставою для відмови АТ «ОТП Банк» у стягненні заборгованості за кредитним договором, який був укладений ОСОБА_1 та за яким саме він отримував кредитні кошти, які зобов'язувався повертати у строк та порядок, визначний договором.

Посилання в апеляційній скарзі на існування форс-мажорних обставин, які на його думку, є підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за невиконання зобов'язань за договором, колегія суддів вважає недоведеними, оскільки доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: