БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/399/25
Провадження № 2-н/497/18/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу

"27" лютого 2025 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, розглядаючи в залі суду в м.Болград заяву адвоката Кірчева Ігоря Івановича - представника заявниці ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів для утримання неповнолітної дитини з ОСОБА_2 і судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн.

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2024р. представниця заявниці звернулася до суду з вищевказаною заявою щодо видачі судового наказу про стягнення з гр. ОСОБА_2 на користь заявниці ОСОБА_1 аліментів для утримання неповнолітної дитини, а також просить цим же наказом стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу з боржника на користь заявниці в розмірі 5000грн., проте ця вимога не підлягає задоволенню разом зі стягненням аліментів судовим рішенням у формі судового наказу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. З заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п.4 ч.1ст.161 ЦПК України).

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, в якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, що є особливою формою судового рішення. При цьому у наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, з яких не вбачається спір про право, тобто, це вимоги, що вбачаються з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно з п.6ч.1ст.168 ЦПК України, у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

На відмінну від витрат зі сплати судового збору, розмір якого визначається ЗУ «Про судовий збір», - розмір витрат на правничу допомогу не є фіксованим, а питання про відшкодування витрат на правничу допомогу відповідно до положень ст.137 ЦПК України вирішується з урахуванням умов договору про надання правничої допомоги, а також заперечень іншої сторони щодо наявності підстав та розміру таких витрат. Відтак, при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд має забезпечити реалізацію сторонами дотримання принципу змагальності.

Відповідно до положень ст.137 ЦПК України та відповідно до ч.1ст.42ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як справа у порядку наказного провадження розглядається без виклику Боржника і Стягувача.

У наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) в разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч.ч.3,8ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами ч.ч.1 та 2 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.167 ЦПК України, розгляд заяв про видачу судового наказу здійснюється без судового засідання і повідомлення заявника та боржника, що позбавляє боржника можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких втрат.

Враховуючи вищенаведене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження, а тому вимогу про стягнення судових витрат на правничу допомогу у справах наказного провадження розгляду не підлягають.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе лише у справах позовного провадження.

(Постанова Вінницького апеляційного суду в справі № 130/1576/24 від 18.07.2024).

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України, в разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду у порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог, а в разі, якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, - суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, вказана норма передбачає можливість відмовити у видачі судового наказу лише в частині вимог, зокрема, як у даному випадку - про стягнення судових витрат у формі відшкодування їх на правничу допомогу.

Оскільки вимоги про стягнення аліментів вирішені у порядку наказного провадження, - вимога заяви про видачу судового наказу в частині стягнення витрат на правову допомогу - не підлягає розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,19,27,160-166,186,258,260,353,354 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити в розгляді вимоги адвоката Кірчева Ігоря Івановича - представника заявниці ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу разом з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для утримання дитини.

Роз`яснити заявнику (предстванику), що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 ч.1ст.165 ЦПК України, - не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, встановленому розділом ІІ, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч.1ст.165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник, в такому випадку, має право звернутися з тими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, після чого набирає законної сили.

Суддя А.В. Кравцова