ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/780/25 Головуючий у 1-й інстанції: Макаров В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури,

за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування шкоди завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства в розмірі 102 451,36 грн. та 76 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди у вигляді суми, сплаченої у зв`язку з наданням правничої (правової) допомоги в рамках кримінального провадження, а всього 178 451,36 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення транспортних витрат у сумі 2299,60 грн. відмовлено.

21 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подалазаяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на суму 37 099,80 грн., що складаються з витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 36 000 грн. та витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту представника позивача у сумі 1 099,80 грн.

Додатковим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 20205 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 36 628,63 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із додатковим рішенням, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просять його скасувати. Вважає, що компенсація витрат на правову допомогу має бути здійснена відповідачами, а не за рахунок державних коштів. Зазначає, що заяви представника позивача про проведення підготовчого судового засідання у відсутності позивача та його представника і про відкладання розгляду справи у зв`язку з зайнятістю адвоката в іншій справі не пов`язані із правовою допомогою, а тому не підлягають держава не повинна їх оплачувати. Також до вищезазначеного опису робіт включено 12 000 грн. на проїзд, очікування, проведення судового засідання 16.01. 2025. І одночасно до розміру судових витрат включено 1099,80 грн. витрати на пальне, тобто витрати на пальне заявлені у подвійному розмірі.

В засідання апеляційного суду адвокат Шиш А.Б. не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника казначейської служби і прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частин першої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2025 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури.

У даній справі професійну правничу допомогу позивачці надав адвокат Шиш А.Б. на підставі договору про надання правничої допомоги та додаткового договору №1від 08.10.2024 № 8/10, ордеру на надання правничої допомоги № 119910, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 003009, вданого Радою адвокатів Запорізької області 20.09.2022.

У позовній заяві у відповідності до вимог п.9ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем зазначений попередній (орієнтовний) розмір витрат на правничу допомогу у сумі 30 000 грн.

Як зазначено в описі виконаних робіт від 21.01.2025 адвокатом, виконані такі роботи: 14.10.2024 складання позовної заяви, витрачено 4 год., вартість 12 000 грн.; 01.11.2024 складання клопотання про проведення підготовчого судового засідання у відсутність позивача та його представника, витрачено 0,5 год., вартість 1500 грн.; 02.11.2024 аналіз відзиву Запорізької обласної прокуратури і складання відповіді на відзив витрачено 2 год., вартість 6 000 грн.; 11.11.2024 аналіз відзиву Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області витрачено 1 годину, вартість 3000 грн.; 06.12.2024 клопотання про відкладення розгляду справи витрачено 0,5 год., вартість 2500 грн.; 16.01.2025 проїзд з смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, очікування судового засідання, участь у судовому засіданні, проїзд з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя до смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області витрачено 4 години, вартість 12000 грн.

Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.01.2025 № 8/10, адвокатом Шиш А.Б. надано клієнту (далі ОСОБА_1 ) послуги (виконав роботу) з правової допомоги відповідно до договору про надання правничої допомоги від 08.10.2024 № 08/10 (з додатковою угодою), детальний опис яких (якої) вказаний в описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правової допомоги за договором від 08.10.2024 № 08/10 від 21.01.2025, а клієнт прийняв надані послуги. Вартість вищезазначених послуг становить 36 000 грн. Жодних претензій по якості, повноті та обсягу в цілому послуг клієнт до адвоката не має.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої, восьмої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Апеляційний суд наголошує, що при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).

Із аналізу виконаних адвокатом робіт видно, що на складання позовної заяви, двох відповідей на відзиви адвокатом витрачено 7 годин, вартість робіт адвокатом визначена і 12 000 грн., 6000 грн. і 3 000 грн. Проте, зміст відповідей не відзив на позовну заяву є ідентичним змісту позовної заяви, визначений адвокатом розмір витрат не відповідає їх складності і критерію розумності, а отже, на думку колегії він підлягає зменшенню до 13 000 грн.

За складання заяв про слухання справи за відсутності позивача і його представника, відкладення розгляду справи, на які адвокатом витрачено 1 годину, вартість робіт визначена 3 000 грн. Проте, написання таких заяв не потребує аналізу законодавства, вони не є складними і трудомісткими, а отже такі роботи не можуть коштувати більше 200 грн.

На проїзд із Новомиколаїівки до Запоріжжя, очікування судового засідання, участь у судовому засіданні і повернення із Запоріжжя до Новомиколаївки адвокатом витрачено 4 год., вартість таких послуг визначена у 12 000 грн. Відстань між двома населеними пунктами становить 66 км, судове засідання було призначено на 10.00, розпочалось об 11.00, тривало 42 хв.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув витрати на дорогу і на очікування адвокатом судового засідання є неспрмрожними.

Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта, відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні.

Такі етапи представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

За витрачений адвокатом час на проїзд у судове засідання, очікування засідання, участь у засіданні, яке тривало 45 хв., колегія вважає достатньою компенсацію у розмірі 6000 грн.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, часткове задоволення позову, з огляду на вирішення апеляційної скарги, з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат з розглядом справи, оскільки докази фактично понесених витрат саме в заявленому адвокатом розмірі не є розумними і неминучими, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення судових витрат на правничу допомогу, яких зазнала ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції, до 19 400 грн., а з урахуванням витрат на паливно-мастильні матеріали, вартість яких з урахуванням принципу пропорційності становить 1086 грн., загальний розмір компенсації становить відповідно 20 486 грн.

На думку колегії суддів, вказаний вище розмір компенсації витрат забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Доводи про те, що витрати на правничу допомогу підлягають компенсації за рахунок відповідачів, є неспроможними і такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки саме на Державу покладається обов`язок з відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями органів досудового слідства, прокуратури, а відтак і судові витрати, понесені потерпілим у суді.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області інтереси яких представляє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2025 року у цій справі змінити, зменшивши суму стягнутих з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання Державної казначейської служби на користь ОСОБА_1 судові витрати до 20 486 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2025 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Г.С. Подліянова