Справа №489/2298/24
Провадження № 22-ц/812/458/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Притикіним Ігорем Ігоровичем

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Микульшиної Г.А., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, заданої внаслідок ДТП, інфляційних втрат та трьох відсотків річних

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через адвоката Притикіна І.І., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заданої внаслідок ДТП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує, що в провадженні СВ ВП №2 ГУНП в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження за №0001029 від 19 березня 2020 року за фактом ДТП, що сталося 19 березня 2020 року о 14 год. 45 хв. у м. Миколаєві, на перехресті вул. Чкалова та вул. М. Василевського за участю автомобіля «ВМW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та мотоциклом «HONDA CB 600F», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП, водій мотоциклу ОСОБА_2 та пасажир мотоциклу ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

13 вересня 2020 року за рапортом слідчого М. Дудника від 13 вересня 2021 року внесені відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження за №0001284 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статтею 286 КК України.

05 грудня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/7668/21 щодо розгляду кримінального провадження №0001284 від 13 вересня 2021 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статтею 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і закрито кримінальне провадження стосовно нього.

Посилаючись на викладене та те, що закриття кримінального провадження на підставі частини 2 статті 284 КПК України належить до нереабілітуючих підстав, ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь 385 204,41 грн. матеріального збитку, суму інфляційних втрат та 3% річних за період з 19 березня 2020 року по 19 березня 2023 року у сумі 150 050,15 грн.

14 травня 2024 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву. У відзиві посилається на те, що представник позивача свідомо не зазначив про наявність обвинувального акту за подіями ДТП відносно позивача ОСОБА_1 , який розглядається Ленінським районним судом м. Миколаєва (справа № 489/6590/21). При розгляді вказаної справи, зокрема у ОСОБА_2 , який є у ній потерпілим, у разі визнання ОСОБА_1 винною можуть виникнути претензії матеріального характеру, у зв`язку з чим просить суд зупинити розгляд цивільної справи № 489/2298/24 до набрання чинності судового рішення у кримінальній справі № 489/6590/21.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Лемешка О.В. про зупинення провадження у справі № 489/2298/24 задоволено.

Зупинено провадження у справі №489/2298/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди, заданої внаслідок ДТП, інфляційних втрат та трьох відсотків річних до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі №489/6590/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі положень пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки вирішення кримінальної справи № 489/6590/21 за обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_1 може вплинути на суть рішення у вказаній справі № 489/2298/24, оскільки предметом її розгляду є визначення ступеня вини сторін, зокрема і позивача, яка також є учасником ДТП та власником джерела підвищеної небезпеки, та вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 489/6590/21.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Притикін І.І. вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому просив про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, зазначає, що в ухвалі суд вказує, що позивач приховав наявність кримінального провадження (судової справи) та обвинувального акту, якого розглядають у Ленінському районному суді м. Миколаєва, відносно неї. Це цілковита недостовірна інформація, яка спростовується змістом позовної заяви та додатками до неї, так як позивач у позовній заяві посилається на кримінальне провадження (судова справа) щодо неї. Це загальновідомий факт для сторін та на той момент для самого суду, так як кримінальне провадження відносно позивача ОСОБА_1 було та є на розгляді у судді Кокорєва В.В. Також у провадженні судді Кокорєва В.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , в подальшому задоволено заяву відповідача про відвід судді Кокорєва В.В.

Також, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву у якому просить зупинити розгляд провадження. Такий процесуальний документ не є таким, якого необхідно розглядати, а окремої заяви відповідач не подавав. Тим паче, це вже новий розгляд, іншим складом суду. Минулий склад суду не розглядав такої заяви на законних підставах, так як це відзив, а не заява про зупинення провадження.

При цьому звертає увагу, що а ні відповідач, а ні представник відповідача взагалі не надали до суду жодного документу на підтвердження свого відзиву/заяви - вимоги про зупинення провадження та не обґрунтували, що розгляд даної справи вплине на розгляд кримінального провадження та/або навпаки, розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 вплине на розгляд даної справи, де вина відповідача вже не потребує доказування.

На підставі яких даних та/або документів, суд прийшов до висновку, що ці справи мають вплинути одна на одну, якщо суд навіть не витребував будь-яких копій процесуальних документів з кримінального провадження для вивчення та/або надання оцінки обставинам що у неї розглядаються та чи пов`язані вони між собою, а сторони не надавали таких документів. Також, відповідач у своєму відзиву ні яким чином не обґрунтовує, як дані справи на його думку впливають при визначенні матеріального відшкодування.

В даному випадку розглядається позовна заява про відшкодування шкоди, підставою якої є матеріальна шкода завдана відповідачем, яка встановлена у кримінальному провадженні відносно нього окремо. Вже нічого доводити чи спростовувати не потрібно. Відповідач погодився на закриття кримінального провадження відносно себе за сплином строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто, є рішення суду, яке набрало законної сили та ні ким не оскаржується, яке прийнято з нереабілітуючих обставин. Відповідач погодився зі своєю виною та відшкодував збитки у повному обсязі потерпілій ОСОБА_4 , проте не відшкодував збитки ОСОБА_1 .

Тому, він повинен понести цивільну відповідальність та відшкодувати шкоду завдану безпосередньо його незаконними діями та ні яким чином, його відповідальність не впливає на цивільну відповідальність позивача, яку вона може понести перед ОСОБА_2 у окремій справі, де він заявляє свої вимоги до ОСОБА_1 .

Відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність, тому відшкодовує збитки він самостійно без урахування страхових виплат. При цьому цивільна відповідальність позивача була застрахована у відповідності до вимог ПДР. Тому в даному випадку не застосовується судова практика з розподілення часток страхових виплат 50/50 на відшкодування водіям, які мають обопільну вину. Тим паче відповідач взагалі в супереч доведеної вини, не визнає цивільного позову.

Зупиняючи провадження у справі до вирішення кримінального провадження про обвинуваченням ОСОБА_1 за частиною 2 статті 286 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення кримінальної справи № 489/6590/21.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке, що суд, також не навів жодної об`єктивної обставини, як розгляд кримінального провадження може вплинути на розгляд даної справи, а тільки послався на норми закону.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що в провадженні СВ ВП №2 ГУНП в Миколаївській області перебувало кримінальне провадження за №0001029 від 19 березня 2020 року за фактом ДТП, що сталося 19 березня 2020 року о 14 год. 45 хв. у м. Миколаєві на перехресті вул. Чкалова та вул. М. Василевського за участю автомобіля «ВМW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та мотоциклом «HONDA CB 600F», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП, водій мотоциклу ОСОБА_2 та пасажир мотоциклу ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

13 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості до та зареєстровано кримінальне провадження за №0001284 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

05 грудня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 489/7668/21 щодо розгляду кримінального провадження №0001284 від 13 вересня 2021 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і закрито кримінальне провадження стосовно нього.

Крім того, встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальна справа 489/6590/21 за обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України за подіями ДТП, що сталася 19 березня 2020 року за участі сторін.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі на підставі положень пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки вирішення кримінальної справи № 489/6590/21 за обвинувальним актом у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_1 може вплинути на суть рішення у вказаній справі № 489/2298/24, оскільки предметом її розгляду є визначення ступеня вини сторін, зокрема і позивача, яка також є учасником ДТП та власником джерела підвищеної небезпеки, та вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 489/6590/21.

Апеляційний суд не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом вищезазначеної норми підставою зупинення провадження у справі є виключно об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість встановлення судом обставин справи, відповідних їм правовідносин та формування судом правових висновків щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Необхідність зупинення провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній справі будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Згідно з пункту 5 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

У відповідності до положень частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на наведену норму, рішення, яке буде ухвалене в рамках кримінального провадження у справа №489/6509/21 за обвинуваченням ОСОБА_1 буде мати доказове значення лише з питання чи мало місце ДТП, та чи було воно вчинене за участю останнього. В той же час вказані обставини можуть бути встановлені й в рамках цієї справи. Жодного іншого доказового значення в рамках вирішення спору, який є предметом розгляду справи, судове рішення по справі № 489/6509/21 в силу положень статті 82 ЦПК України мати не може.

Крім того, в рамках кримінального провадження встановлюється наявність чи відсутність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, що не є тотожним поняттям до вини у спричиненні ДТП.

Зважаючи на наведене, ті підстави, якими суд першої інстанції керувався при постановленні оскаржуваного судового рішення, не можуть бути прийняті апеляційним судом.

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі з підстав пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, порушив норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції переглядається ухвала суду про вирішення процесуального питання, тому підстави для розподілу судових витрат на цій стадії процесу відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Притикіним Ігорем Ігоровичем, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 01 квітня 2025 року.