Провадження № 2/679/102/2025
Справа № 679/1446/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участі секретаря судового засідання Плазій Н.В.,

представника позивача Мазура В.І.,

представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У вересні 2025 року до суду надійшла позовна заява АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» є єдиним постачальником послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення на території м. Нетішин.

Згідно даних інвентаризаційних справ, у період з 01.04.2011 до 01.01.2013, квартира АДРЕСА_1 , яка забезпечується комунальними послугами з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, належала на праві власності відповідачці ОСОБА_1

14.07.2021 право власності за вказаною квартирою було зареєстровано за ТОВ «Галицька Фінансова Компанія», а 10.08.2022 об`єкт нерухомого майна за договором купівлі-продажу було відчужено ОСОБА_4 .

Вказані обставини свідчать про те, що до 14.07.2021 право власності на вищезазначене житло було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_1 .

Однак остання своїх зобов`язань з оплати комунальних послуг належним чином не виконувала. у результаті чого за період з листопада 2019 року по липень 20021 року утворилася заборгованість розмір якої складає 22209,98 гривень.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь зазначену вище суму заборгованості, інфляційні втрати за весь час прострочки у сумі 2865,98 гривень, 3% річних у сумі 847,30 гривень, а також понесені судові витрати.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.09.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачка ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала.

07.10.2024, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, надійшла інформація з відділу адміністративних послуг виконавчого комітету Нетішинської міської ради про зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 осіб, у період з листопада 2019 року по 31липня 2021 року.

05.12.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 та солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою суду від 05.12.2024 до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_3

17.01.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 . У письмових пояснення представник вказала, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є необґрунтованими, оскільки квартира, яка забезпечувалась комунальними послугами належала на праві приватної власності лише ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для солідарного виконання зобов`язання. Крім того, ознайомившись з розрахунком заборгованості встановлено, що розмір нарахувань за період з листопада 2019 року по липень 2021 року складає 22611,14 гривень, сплачено у вказаний період 9438,30 гривень, що свідчить про те, що розмір невиконаного зобов`язання за період складає 13172,84 гривень. При цьому до заборгованості включено сумі 9037,14 гривень, яка відображена як сальдо на початок проведення розрахунку листопад 2019 року, що не дає можливості встановити період за який така заборгованість була нарахована. Також представник відповідача просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

10.02.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, до яких долучено розгорнуто довідку про розмір заборгованості. Зазначено, що позовні вимоги до ОСОБА_3 правомірно пред`явлено за період після досягнення нею повноліття, оскільки вона, як дієздатна особа, яка проживала та/або була зареєстрована у житлі споживача, користувалася нарівні із споживачем усіма житлово-комунальними послугами несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Щодо строків позовної давності зазначив, що такий слід обраховувати від дати вступу у дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540ІХ від 30.03.2020, тобто останніми трьома роками, що передували 02.04.2020.

ІІІ. Позиції учасників у справі.

Представник позивача АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька АЕС» Мазур В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що відповідачі, були споживачами комунальних послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, якими забезпечувалася квартира АДРЕСА_1 . Останні належним чим своїх зобов`язань з оплати комунальних послуг не здійснювали, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість, яку представник позивача просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по травень 2020 року у розмірі 16697,97 гривень, нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати в сумі 1367,64 гривень та 3% річних в сумі 221,64 гривень; солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за період з червня 2020 року по липень 2021 року у розмірі 5512,01 гривень, нараховані на суму заборгованості інфляційні втрати в сумі 1498,34 гривень та 3% річних в сумі 625,66 гривень.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Пилипчук Л.М. заперечила щодо задоволення позовних вимог вказуючи на підстави свої заперечень обставини викладені у письмових поясненнях.

ІV. Фактичні обставини у справі встановлені судом.

Відповідно до інформації наданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради від 02.10.2024 за № 998, згідно з Реєстром Нетішинської міської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_2 , у період з листопада 2019 року по липень 2021 року включно були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 10.12.2008, дата зняття з реєстрації 29.09.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 01.06.2016, дата зняття з реєстрації 29.09.2022, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 01.06.2016, дата зняття з реєстрації 29.09.2022.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 411159164 від 03.02.2025, встановлено, що 12.07.2021 припинено речове право ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про нарахування комунальних послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 перед філією ВП «ХАЕС» АТ «НАЕК Енергоатом», заборгованість за спожиті послуги у період з жовтня 2018 року по липень 2021 року включно складає 22209,98 гривень.

Також позивачем надані суду розрахунки інфляційних витрат за весь час прострочки, що становлять 2865,98 гривень та 3% річних від простроченої суми заборгованості, що становить 847,30 гривень. Вказані розрахунки, у правильності їх проведення, сумнівів не викликають.

Позивач, вказуючи на порушення відповідачами умов договору, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

V. Норми права, які підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (ділі Закону).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальних послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором,.

Статтям 21-24 Закону послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, з централізованого водопостачання та водовідведення відносяться віднесено до комунальних.

Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1.ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначається у ст.ст. 530, 610 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як слідує зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що вони користувалися наданими позивачем житлово-комунальними послугами, однак оплату за спожиті послуги вносили з порушення встановлених законом строків, внаслідок чого за ними у період з листопада 2019 року по липень 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 22209,98 гривень на яку позивачем, у порядку ст. 625 ЦК України, нараховано інфляційні витрати у розмірі 2865,98 гривень та 3% річних у розмірі 847,30 гривень.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідачки ОСОБА_1 про відсутність у відповідачів солідарного обов`язку зі сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Стаття 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_3 , після набуття нею 11.06.2020 повної цивільної дієздатність, була зареєстрованою до квартири АДРЕСА_1 , яка забезпечувалася комунальними послугами, що надавалися позивачем, отримання таких комунальних послуг та користування ними відповідачка не оспорила, суд вважає, що у неї виник солідарний обов`язок з власником житла ОСОБА_1 з оплати вартості таких послуг.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачі будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач не надали, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

При цьому, заборгованість яка виникла за період з листопада 2019 року по травень 2020 року включно в сумі 16697,97 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочки в сумі 1367,64 гривень, 3% річних в сумі 221,64 гривень підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 , а заборгованість яка виникла за період з червня 2020 року по липень 2021 року включно в сумі 5512,01 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочки в сумі 1498,34 гривень, 3% річних в сумі 625,66 гривень підлягає солідарному стягненню з обох відповідачів.

Щодо заяви представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Пилипчук Л.М. про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

За правилами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, з урахуванням статті 257 ЦК України, позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 02 квітня 2017 року, у строк не пізніше 02 квітня 2020 року.

Однак, оскільки Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 06 грудня 2023 року у справі № 212/10834/21.

У постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) Верховний Суд зазначив про те, що у пункті 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540 - ІХ перелічені всі статті Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Із цим позовом АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька АЕС» звернувся до суду 06.09.2024, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Відтак, заява представника відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

VI. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 9288 від 05.09.2024.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, витрати понесені позивачем на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка виникла за період з листопада 2019 року по травень 2020 року включно в сумі 16697,97 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочки в сумі 1367,64 гривень, 3% річних в сумі 221,64 гривень, всього 18287 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 25 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка виникла за період з червня 2020 року по липень 2021 року включно в сумі 5512,01 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочки в сумі 1498,34 гривень, 3% річних в сумі 625,66 гривень, всього 7636 (сім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 01 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ).

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Р.М. Стасюк