Справа № 183/2912/22
Провадження номер № 2/0186/7/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року в м. Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар судового засідання - Фадєєва Т.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

малолітнього - ОСОБА_3 ,

психолога - ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,-

У С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зазначив, що з 2001 до грудня 2016 року він перебував у шлюбі з Відповідачем - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (майже 49 років, зареєстрована АДРЕСА_1 ). Шлюб за ініціативою відповідача, всупереч інтересів малолітніх дітей (молодшій дитині не було 2х років) розірвано у 2016 році.

Від шлюбу в них є спільні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (5,5 років на час виникнення спірних відносин - 2021 рік, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (на час виникнення спірних відносин 17 років), котрі проживали з Відповідачем та її матір`ю - ОСОБА_6 , 1955 р.н. (68 років) у двокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2 . За тією же адресою був зареєстрований та мешкав Позивач.

Щоб уникнути постійних конфліктів, провокованих ОСОБА_2 (в основному щодо виховання дітей, та зменшення залежності дитини від гаджетів, комп`ютера (в трирічному віці з дозволу Відповідача та ОСОБА_6 , безконтрольно дивився відео, грався й зіпсував зір до 60%, - подалі Позивач особисто лікував його у офтальмологічній приватній лікарні та виправив зір до 90%) й таким чином виключити нервування дітей, Позивач був вимушений приблизно з січня 2021 року проживати окремо.

Відповідач всупереч інтересів дітей, приблизно з травня 2021 року стала постійно негативно настроювати Святослава проти Позивача, перешкоджати у спілкуванні з ним, забороняли забирати сина ОСОБА_7 з дитсадка (50 метрів від дому), погуляти з ним у дворі на ігровий майданчику біля вікон квартири в колі сусідських дітей, сходити до парку, до розважального дитячого комплексу, зводити його в бібліотеку чи до спортивних секцій, - усе це в зоні пішохідного доступу до 500 метрів. У рідкі зустрічі при спілкуванні з дитиною у присутності ОСОБА_2 , дитина під впливом її провокативної поведінки та навіяних нею негативних спогадів, нервував та поспішав до дому; забороняли привітати дитину зі святами та днем народження; провокували конфліктні ситуації.

ОСОБА_2 неодноразово стверджувала що дозволить бачитись та спілкуватися з меншим сином ОСОБА_7 : «лише через суд». Навіяла дитині що я начебто «його вкраду», тому не можна йому зі мною бачитись наодинці, та що «хочу їх отруїти», а тому не можна від мене приймати подарки (ягоди, фрукти, солодощі та інше). Дитина (на той час близько 6 років) в силу свого малолітнього віку не усвідомлює абсурдність подібних висловів та під постійним її негативним психологічним впливом відповідача стала втрачати емоційний зв`язок з Позивачем.

З початку народження дитини та до 2021 року Позивач постійно особисто займався вихованням та розвитком дитини, його лікуванням: водив його в бібліотеку, до дитячих розважальних закладів, на футбол, на спортивні та розвиваючі дитячі майданчики, водив на прогулянку на галявину лісосмуги та міське озеро - усе в пішої доступності у місті Сєвєродонецьку Луганської області; возив дитину й старшого сина з відповідачем відпочивати на річку, до цікавих місць, забирав дитину з дитсадка та допомагав в оздобленні дитсадкової та прибудинкової території, та долучав до цього й навчав сина ОСОБА_7 за його бажанням.

Мотивація Відповідача з цього приводу, - нібито Позивач неправильно піклується дитиною та її здоров`ям.

Натомість Позивач у свою чергу, заради дітей, без зволікань, на прохання ОСОБА_2 05.06.2021 надав їй нотаріально завірену заяву-довіреність на виїзд дітей за кордон (до Туреччини та Єгипту) в любий зручний час,- де вони й відпочивали у Туреччини в липні 2021 року. Побути з дитиною поруч на час відпочинку, ОСОБА_2 , Позивачу заборонила, місце та час відпочинку дитини від Позивача приховала.

За таких обставин, заради збереження психіки дитини, Позивач був вимушений зменшити своє спілкування з сином та звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганській області з позовом про усунення перешкод, справа № 428/10765/21,- зараз втрачена).

Таким чином ОСОБА_2 , фактично позбавляє дітей, в т.ч. малолітнього ОСОБА_7 у фізичному, соціальному, родинному розвитку; навмисно розриває емоційний зв`язок дітей з Позивачем.

Приблизно 11 місяців з лютого 2024 року ОСОБА_2 , свій телефон та телефон дитини ОСОБА_7 вимкнула (заблокувала), слухавку не бере, на СМС не відповідає, що виключає можливість обговорення з нею час приїзду Позивача до дитини та спілкування з ним в інші часи, навіть у присутності її матері - ОСОБА_6 , 1955 р.н. (бабуся дитини). Через це Позивач до теперішнього часу не може домовитися ні про спілкування, ні про зустріч з сином, ні поспілкуватися з ним по телефону (тобто зараз повторюється ситуація як і у 2022 - 2023 роках, коли Позивач не знав де знаходиться дитина, що з ним та в якому він стані).

Також ОСОБА_2 , до 2014 року мешкала у м. Луганськ; з 2014 по 2016 рік у Київській області Володарській район (де народився ОСОБА_7 ); з грудня 2016 по лютий 2024 у м. Сєвєродонецьк Луганській обл.;

у 2024 - м. Дніпро та м. Івано-Франківськ, з середини 2024 року - м. Дніпро. Тобто неодноразово змінювала адресу проживання дитини та скривала її від Позивача.

Позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 не чинити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 перешкоди у його праві спілкування та виховання з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- забезпечити спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_7 у телефонному режимі - щовівторка та щочетверга в проміжку з 17.30 год до 19.30 год. за неможливості фактичної зустрічі;

- повідомляти ОСОБА_1 рекомендованим листом один раз на півріччя з 20 по 30 червня та з 20 по 31 грудня кожного року:

- про зміну адреси проживання дитини з наданням інформації щодо нової фактичної адреси проживання дитини;

- про зміну начального закладу з наданням інформації щодо нового начального закладу дитини /назва та адреси закладу/;

- про лікувальний заклад /назва та адреси закладу/ та прізвище сімейного лікаря де лікується дитина, а також нові данні /назва та адреси закладу/, в случаю їх зміни.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю м. Луганська, такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт.Володарка, Володарського району, Київської області:

за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 :

мати можливість особистого спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини

- вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години,

- у першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 16.00 год до 19.00 год, на нейтральній території на відстані до 200 метрів від фактичного місця проживання дитини чи в іншому місці за згодою з батьком у місцях дитячого культурно-розважального характеру,- або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання;

відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території на відстані до 200 метрів від фактичного місця проживання дитини, чи у місцях культурно-розважального характеру,- або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини:

- у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_7 кожного року,

- у державні свята України;

відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_2 , з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини.

Короткий зміст відзиву.

Відповідач позовні вимоги не визнала, оскільки спільний молодший син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не має бажання спілкуватися з батьком, дитина батька боїться; під час воєнного стану поїздки для зустрічей батька з дитиною є небезпечними для життя та здоров`я дитини та неї, матеріально затратними для неї, оскільки вона практично сама забезпечує двох дітей (аліменти ОСОБА_1 складають, приблизно 4 тисячі гривень на місяць, впевнена, що ОСОБА_1 навіть білети на проїзд оплачувати не буде; вважає ОСОБА_1 людиною, яка має психічні розлади в поведінці, що може зашкодити як фізично, так і морально, в першу чергу, молодшому сину ОСОБА_7 . Характерною рисою поведінки ОСОБА_1 є намагання контролювати діяльність та поведінку інших людей. Він здатен застосовувати хамство, приниження, грубість, психологічний тиск та фізичну силу за для самоствердження та досягнення своєї мети. На її думку, основною метою позову по справі є контроль її життя та життя дітей, демонстрація «турботливого батька» для складання гарної думки про ОСОБА_1 для значущих оточуючих його людей, але на почуття дітей він не звертає уваги. У поведінці ОСОБА_1 відсутня емпатія. Він говорить, що - «гарний та турботливий батько», але його вчинки вказують на протилежне. Те, що дійсно потрібно дітям, йому важко зрозуміти, за його словами: «Він сам знає, що потрібно робити, ніхто йому - не указ». ОСОБА_1 притаманна різка зміна поведінки від байдужої до агресивної з різкими висловлюваннями, та навпаки. При цьому, потім він відмовляється від слів та дій, які робив раніше. Для підтвердження своїх слів про відмову від попередніх дій може застосувати фізичну силу, а потім знову сказати, що він нічого не робив. Тому з цією людиною важко про щось домовитись, особливо, коли йдеться про врахування емоцій та почуттів дітей. Для ОСОБА_1 дуже важливо домогтися згоди або послухання, за для цього іноді важко припустити та прорахувати його дії. Те, що ОСОБА_8 висловлює та демонструє бажання зустрічатися з дитиною, за для чого офіційно подає позовну заяву до суду, коли в України ведуться бойові дії, проводяться вимкнення світла, часто об`являють повітряні тривоги, на її думку говорить про те, що він, у першу чергу, не думає про безпеку дитини, а робить це для того, щоб підтримувати думку оточуючих про нього, як «гарного батька». Для ОСОБА_1 не притаманно вирішувати складні життєві питання та взагалі якісь дрібні проблеми, самостійно. Тому, він звертається за допомогою до інших, що говорить про небажання та неспроможність самостійно налагодити спілкування з дітьми. Його поведінці притаманно застосування психологічного тиску. ОСОБА_7 це розуміє та питає: «Чому батько так зі мною себе поводить?» ОСОБА_8 , будучі пенсіонером МВС, не має офіційного працевлаштування, тому що, за його поясненнями, з пенсії у нього знімуть надбавки на неповнолітніх дітей. Офіційне працевлаштування передбачає постановку на облік у Центрі комплектування та соціальної підтримки, куди він не має бажання приходити, що говорить про його ухилення від військового обов`язку. Небажання покращити життєвий рівень дітей, знов таки, - це піклування в першу чергу про себе. В присутності інших людей ОСОБА_8 веде себе, як порядна людина, гарний батько, а коли вона та діти спілкувалися з ним особисто (окрім них, його ніхто не бачив і не чув), він застосовував грубість, приниження, образи та погрози, особливо на неї, при молодшому сині казав: «Ти здохнеш тварюко!» ОСОБА_8 при молодшій дитині зненацька застосував до неї фізичну силу, а саме: схопив за обличчя та штовхнув. Він не розуміє, що дитині було дуже боляче морально за матір, що дійсно гарний та турботливий батько таких вчинків собі дозволяти не буде, тому що батько думає про виховання своєї дитини, як чоловіка. Знов таки, про турботу про дитину у цій ситуації, аналізуючи поведінку ОСОБА_1 , мова не йде. Такий вчинок та інші подібні викликають образу у ОСОБА_7 та небажання спілкуватись з батьком, небажання переживати все частіше у присутності батька погані почуття та емоції. ОСОБА_8 не розуміє, що такою поведінкою він сам налаштовує дитину проти себе. Вся ця ситуація говорить про відсутність у ОСОБА_8 намагання гарно виховувати синів, в першу чергу на своєму прикладі. Знаходячись у зоні АТО, як співробітник міліції, у 2015-2016 роках, ОСОБА_8 приїздив до них у Київську область, там вона знаходилася з новонародженим ОСОБА_7 та старшим сином ОСОБА_9 . Вважає, що в цей час у ОСОБА_8 особливо почали проявлятися ознаки неадекватної поведінки. Він був дуже дратівливий, без причини поводив себе грубо, образливо, принизливо, натякаючи на те, що вона з дітьми сидить у нього на шиї та смокче з нього гроші. Намагалася розмовляти з ним про таку поведінку. Не витримавши, попередньо запропонувала розлучитися та розділити порівну, придбане разом за період шлюбу майно, а саме автомобіль Skoda Octavia , держ. номер НОМЕР_3 . Після пропозиції розлучитись, до них приїхала мати ОСОБА_1 , проживала з ними кілька днів. За цей час, без попередження, сказавши, що їдуть по справах, він переоформив автомобіль на свою матір та отримав генеральну довіреність від неї на право керування. Побачивши випадково документи на авто та дату перереєстрації, вона вже чітко вирішила, що довіряти цій людини далі не зможе, домовлятися про щось буде дуже складно. Тому подала до суду документи на розлучення та розподіл майна подружжя. Суд першої інстанції ухвалив рішення про розлучення, на що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Це говорить про те, що для нього її думка не була важлива, стосовно розподілу майна подружжя, ОСОБА_8 почав казати, що це авто його та його батьків. ОСОБА_8 приїхав у відпустку з зони АТО. Святославу було менше півроку. Дитина розплакалася. ОСОБА_8 це не сподобалось, він почав словесний діалог з образами, вирвав у неї дитину з рук, штовхнув, вдарив її кулаком у лоб. Її мати проживала з нею, це побачила, підбігла її захищати, ОСОБА_1 вдарив її кулаком по обличчю, на її питання, нащо ударив її, у матері синє лице, він відповів: «Я же не виноват, что у нее сосуды слабые». Така настільки агресивна поведінка з боку ОСОБА_1 , відбулася вперше за 14 років спільного проживання. Вона пішла до місцевої поліції, написала заяву. Потім, вони вирішили залагодити конфлікт, заяву забрала, зараз цю подію, як і усі інші з його агресивною поведінкою, ОСОБА_8 повністю заперечує, він не був для неї та своїх синів опорою та підтримкою. Обидва сини це вже зрозуміли самостійно. Він не та людина, до якої можна звернутися за порадою, за добрим словом. В період літа-осені 2021 року для обох синів був відповідальним. Вячеслав закінчував 11 клас ліцею. Відбулася поїздка до Закарпаття, відповідальний вступ до вищого навчального закладу. У ОСОБА_7 був випускний старшої групи дитячого садочку. На початку вересня треба було зібрати одного сина до школи, а другого до вищого навчального закладу, поселити у гуртожиток. На це період часу ОСОБА_1 написав на неї скаргу до Служби у справах дітей, що вона йому не дозволяє спілкування з молодшим сином та поїхав у невідомому для неї напрямку. Вона просила його допомогти їй матеріально, на що він довго відмовляв. Врешті решт, дав старшому синові 1 тисячу гривень на випускний. На випускний до дитячого садочка до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 взагалі не прийшов, сказавши з початку, що переплутав дні, а потім почав говорити, що у нього були важливі справи. На початку вересня 2021 року ОСОБА_8 повернувся до Сєвєродонецька . Після спілкування з батьком, ОСОБА_7 був дуже емоційно напружений, у нього почався нервовий тік, у жовтні звернулися до невролога. Взагалі, заперечення своїх попередніх дій та різка зміна поведінки останні кілька років у ОСОБА_1 стали частими. Він неодноразово вчиняв дії, які загрожували здоров`ю та життю її та дітей, особливо до та під час ведення судових процесів у м. Сєвєродонецьк у 2021-2022 роках. Під час судового процесу щодо подовження терміну дії обмежувального припису ОСОБА_1 спілкуватися з нею, він погрожував їй: «Подохнеш тварюко»! Постійно вимагав, щоб вона забрала заяву з поліції та з суду. Під час судового процесу щодо обмеження ОСОБА_8 спілкування зі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 періодично бачився з дитиною у її присутності, а суду вказував, що вона не дає йому спілкуватися з дитиною. Вона почала аудіо- фіксацію зустрічей спілкування батька з дитиною, на що ОСОБА_8 відповідав: « Можеш писати, що бажаєш, тобі це не допоможе в суді». Не зважаючи на звукову фіксацію на мобільний телефон, він продовжував образи та приниження її при дитині. Вона почала відеозапис його поведінки під час спілкування зі ОСОБА_7 . Тільки тоді він став більш-менш спокійним. Наприклад, йшовши по вулиці зі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за її спиною кривив звірине обличчя, показував зуби, виконував неадекватні рухи руками (якби щось викручував), наговорював між зубів: «Здохни тварюко». ОСОБА_7 це бачив. Запитав батька: « Що ти робиш?», на що той, різко змінивши обличчя та опустивши руки, відповів: «Я нічого не робив, це видумки твоєї матері». В цю мить вона дістала мобільний телефон та попередила, що вмикає відеокамеру, після цієї зустрічі, ОСОБА_8 почав їй погрожувати, щоб його перестала знімати. Спостерігаючи за поведінкою ОСОБА_8 , бачачи все частіше звіриний оскал обличчя, агресію, неадекватні рухи руками, намагання швидко відмовлятися від своїх попередніх дій, дійшла до висновку, що ОСОБА_8 є психічно хворою людиною, звернулась до професійного психолога стосовно аналізу такої поведінки ОСОБА_8 , щоб намагатися якось контактувати в період судового процесу з ним без загрози для себе та двох синів. Вбачає в його поведінці ознаки, притаманні нарцисичному розладу особистості, яка вже переходить у форму, що може бути небезпечною для оточуючих, особливо для дітей та неї, а з віком ці ознаки стають більш явними, оскільки почала помічати застосування ОСОБА_8 в поведінці морального та фізичного садизму, витонченої жорстокості. Він почав демонструвати, що отримує задоволення від того, що робить людям погано, та їй особисто. У сучасній медицині досить докладно описуються такого роду психологічні розлади. Я вважаю ОСОБА_1 переверзним «нарцисом» з деструктивним розладом особистості. Вважає, що ОСОБА_1 треба звернутися до психіатра для корекції поведінки, не може довірити такій людині рідну дитину. Для успішного результату корекції поведінки, людині з таким розладом потрібно усвідомити, що він коїть, потрібно бажання змінитися, але усвідомлення поведінки у таких людей, практично неможливо. Те що, ОСОБА_8 є хворою людиною - це не лише її думка, але й думка людей, з якими спілкувався з початку він, коли писав на неї заяви та скарги, а потім ці люди спілкувалися з нею: адвокати, психологи, співробітники поліції, співробітники служби у справах дітей.

З огляду на вищевказане, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та думки дитини.

У судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково вказав, що він гарний батько, а Відповідач ОСОБА_2 , спотворює факти. Заборонний припис відносно нього дійсно був, але тому що вона його умисно обмовила. В той же час існують рішення органів опіки та піклування, які Відповідачка не виконує.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Стверджує, що ОСОБА_1 , неадекватний та схильний до насильства. Відносно нього судом видавався заборонний припис, який діяв з жовтня по грудень 2021 року. ОСОБА_1 , коли бере дитину вимикає телефон. Не годує сина, не каже де вони знаходяться. Був випадок коли Позивач забув сина на вулиці. Одного разу на великій швидкості відкрив вікна у автомобілі, в результаті чого ОСОБА_7 ледве не випав на ходу з автомобіля.

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив суду, що від батька відносно нього агресії не має, але пам`ятає випадок коли йому було 5 років батько сильно схопив його за руку, що сильно його налякало. На сьогодні бажання зустрічатися з батьком він не має, це пов`язано з тим, що батько не рахується з його думкою та постійно «гне свою лінію». Але, ОСОБА_7 згоден дати батьку шанс та спробувати відновити з ним спілкування за умови що батько рахуватиметься з його думкою.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвали рішення в інтересах малолітньої дитини.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_13 перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 2001 року Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Луганськ, актовий запис № 24.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_4 від 12 березня 2018 року та НОМЕР_5 від 10 лютого 2015 року.

Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/1272/16-ц від 05 грудня 2016 року, залишеного без змін 09 березня 2017 року Апеляційним судом Київської області, шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище дружини з ОСОБА_8 на ОСОБА_14 .

Відповідач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_3 .

Сторони по справі та їх діти, тимчасово проживали, як ВПО, у м.Сєвєродонецьку, Луганської області. Пізніше Відповідачка з дітьми в м. Івано-Франківськ, а Позивач у м. Кропивницький. На теперішній час Відповідачка мешкає з ОСОБА_7 у м. Дніпро.

Старша дитина сторін - ОСОБА_5 , досяг повноліття.

Малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з матір`ю - відповідачем по справі, знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо від дитини та її матері - відповідача по справі, що не заперечується сторонами.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області №428/2136/17 від 25 квітня 2017 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Довідкою ГУ ПФУ в Луганській області від 04 листопада 2021 року підтверджується, що позивач перебуває на обліку, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до ЗУ від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 червня 2018 року. Починаючи з 01 липня 2018 року з його пенсії щомісячно відраховуються аліменти на утримання дітей у розмірі 25% від пенсії на користь ОСОБА_2 , відповідно до добровільної заяви від 14 червня 2018 року.

Довідкою ІІА №2575876 від 11 листопада 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався.

15 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 зверталася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу обмежувального припису строком на три місяці відносно позивача ОСОБА_1

17 листопада 2021 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області, залишеного без змін постановою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, було задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису; видано обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_1 протягом трьох місяців, тобто до 15 лютого 2022 року включно, перебувати в місці проживання ОСОБА_2 . Копію рішення направлено Сєвєродонецькому РУП ГУНП в Луганській області для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Копіями роздруківок повідомлень ОСОБА_1 підтверджується, що він, за допомогою месенджерів на мобільному телефоні, неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 з приводу надання змоги спілкуватися з дітьми, цікавився їх життям та здоров`ям, однак його звернення залишені поза увагою.

Позивач ОСОБА_1 звертався до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у її вихованні (справа №428/10765/21), однак рішення в даній справі ухвалене не було, матеріали цивільної справи втрачені, тому позивач звернувся з даним позовом.

Копією висновку щодо психологічного стану позивача ОСОБА_1 , виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 19 жовтня 2021 року, підтверджується: інтерпритація стану випробуваного відображає бажання соціального одобрення, прагнення поліпшити враження, тенденцію в підкреслюванні своєї миролюбивості, що свідчить про внутрішній деструктивний конфлікт та свідчить про спрямованість на досягнення власної мети, задоволення власних потреб засобами маніпуляціями іншими і виступає, як негативна форма його особистої саморегуляції, володіє гнучким мисленням.

Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_2 від 01 жовтня 2021 року, встановлено, враховуючи анамнез клієнтки: перенесене домашнє насильство (психологічне, фізичне та економічне) та результати психодіагностичного дослідження, у клієнтки розвиваються ознаки післятравматичного синдрому розладів, як наслідок дістресу.

Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_3 , 2015 року народження, виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 06 жовтня 2021 року, встановлено, у сімейних відносинах дитина надає перевагу матері, у стані дитини досліджується наявність наслідків психологічної дисфункції (можна кваліфікувати як високий рівень психологічної дисфункції).

Згідно Психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Серденько» Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» вбачається, що за результатами діагностичного дослідження станом на 11.08.2023 р., можна зробити наступні висновки: психоемоційний стан дитини на момент обстеження помірно стійкий. Хлопчик є комунікабельним, соціальна адаптація нормальна. Наявне позитивне самоставлення, впевненість у собі, ] раціональність, врівноваженість, самоконтроль. Характерна замкнутість та внутрішні переживання. Також, наявна тенденція до пасивної агресії, вразливість - як наслідок, актуальна потреба у турботі та захисті. Можливі певні труднощі у встановленні контактів; соціальна адаптація нормальна. Зовнішній світ є позитивним. Актуальна потреба у турботі та захисті.

Сімейна ситуація характеризується наявним конфліктом. Наявний емоційний зв`язок з матір`ю та бабусею; найсильніший емоційний зв`язок зі старшим братом. Старший брат є значущою фігурою, є прикладом для ОСОБА_7 . Спостерігається позитивний образ матері та брата. Відсутня прихильність до батька та емоційний зв`язок із ним. Актуальна потреба благополуччя у родині, наявний повний образ сім`ї та важливість перебування родини в безпеці. Реакцією родині є уникнення та внутрішні переживання. Рекомендовано зменшення кількості стресоутворюючнх факторів; увага щодо забезпечення потреб дитини у турботі та захисті. Консультація батьків у психолога щодо конструктивного вирішення сімейного конфлікту. А також, робота дитини з психологом щодо покращення психоемоційного стану дитини. Додатково рекомендовано звернути увагу на питання безпеки перебування дитини із татом.

Копією висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , 2015 року народження, від 01 лютого 2022 року №608, встановлено, виходячи з інтересів малолітньої дитини, можливим визначити способи участі батька дитини - ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначені у розпорядженні від 29 жовтня 2021 року №2155, а саме: у вівторок та четвер з 17.30 по 18.30 годину, у суботу з 14.00 до 16.00 години у присутності матері дитини, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини.

Висновком у справі про усунення перешкод батькові ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.04.2024р. № 480, підтверджується, що орган опіки та піклування виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне рекомендувати встановити батькові ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : особисте спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_7 у першу та третю суботу місяця, другу та четверту неділю місяця з 16.00 год до 19.00 год на нейтральній території, у місцях дитячого культурно-розважального характеру, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини; святкові та інші дні - за домовленістю між батьками, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дитини; спілкування ОСОБА_1 з сином ОСОБА_7 у телефонному режимі - щовівторка та щочетверга в проміжку з 17.30 год до 19.30 год.

Згідно Висновку органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, який затверджено розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 552-р від 17.12.2024 року, третя особа вважає недоцільним визначення порядку участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 , документів, передбачених законодавством. Такий висновок мотивований тим, що відповідно до повідомлення Кропивницького міського центру соціальних служб Кропивницької міської ради від 07.11.2024 № 1178/35 ОСОБА_1 , в телефонній розмові з фахівцем із соціальної роботи Центру повідомив, що не вбачає фактичних підстав та потреб проводити огляд помешкання за тимчасовою адресою проживання ( АДРЕСА_4 ), тому скласти відповідний акт оцінки потреб сім`ї/особи неможливо.

Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до статті 7 Сімейного кодексу України, (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Згідно із ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В цій справі орган опіки та піклування виконавчого комітету Центральної адміністрації Дніпровської міської ради надав висновок, який затверджено розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради № 552-р від 17.12.2024 року про недоцільність визначення порядку участі Позивача у вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але суд не погоджується з ним.

Такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Судом так само, як органами опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не встановлено обставин, які б унеможливлювали спілкування Позивача з сином.

Так, у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центральної адміністрації Дніпровської міської ради не відображені мотиви його прийняття, він наданий без дослідження обставин справи та суперечить іншим двом висновкам органів опіки та піклування наявним в матеріалах справи. Єдиною підставою для висновку про недоцільність визначення порядку участі Позивача у вихованні сина зазначено, зазначено лише те, що ОСОБА_1 , в телефонній розмові з фахівцем із соціальної роботи Центру повідомив, що не вбачає фактичних підстав та потреб проводити огляд помешкання за тимчасовою адресою проживання.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

За таких умов, орган опіки та піклування мав би мотивувати в своєму висновку чому відсутність спілкування ОСОБА_7 з батьком, більшою мірою відповідають інтересам дитини.

Натомість, висновок органу опіки та піклування навіть не містить опису встановлених обставин та зазначення будь-яких мотивів прийнятого рішення. Враховуючи зазначене суд з цим висновком не погоджується з підстав його необґрунтованості.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу /далі ЦПК/ України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вказаного, враховуючи, що мати не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що спілкування ОСОБА_7 з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню його інтересів, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що спілкування з батьком матиме негативний вплив на дитину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні сина підлягають задоволенню.

В той же час, позовні вимоги в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_2 , суд враховуючи, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, вважає, що визначення зустрічей ОСОБА_1 , з своїм сином ОСОБА_7 за постійної присутності Відповідача, не призведе до відновлення батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей.

Суд, враховуючи вік та стан здоров`я дитини, конфлікт між батьками, приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні дитини наступним чином:

1)за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 :

мати можливість особистого спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини

- вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години,

- у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години,

на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання;

2) відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території, у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання:

- у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_7 кожного року,

- у державні свята України;

3) відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_2 ;

4) забирати дитину до місця проживання її батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров`я дитини та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;

5) забирати дитину до місця проживання її батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання батьком дитини режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітнього ОСОБА_7 та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини може бути змінений, за зверненням батьків дитини, у разі зміни обставин, що були наявні під час ухвалення вказаного рішення суду.

Судові витрати.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі.

Позивачу, ухвалою суду від 11 листопада 2022 року, було відстрочено сплату судового збору по справі, до ухвалення рішення суду.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з позивача та відповідача по 496,20 гривень судового збору на користь держави.

В той же час, в матеріалах справи є квитанція про сплату Позивачем судового збору в розмірі 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 109, 141, 206, 258, 263, 264 ЦПК України,- суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовільнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у його праві спілкування та виховання з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомляти ОСОБА_1 про стан здоров`я дитини у разі можливого її захворювання та про зміну місця перебування чи проживання дитини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю м. Луганська, такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт.Володарка, Володарського району, Київської області:

1)за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 мати можливість особистого спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини у вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години та у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години, на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання;

2) відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території, у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання у день народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_7 кожного року та у державні свята України;

3) відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_2 ;

4) забирати дитину до місця проживання її батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров`я дитини та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;

5) забирати дитину до місця проживання її батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання батьком дитини режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотирьохста дев`яноста шести) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ С.М. ДЕМИДЕНКО