Справа № 155/836/24 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/304/25 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Мудрака Ю. І., Номіната А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, Релігійної громади «Світло життя» церкви Євангельських Християн-Баптистів м. Горохів про визнання незаконним рішення ради та встановлення сервітуту, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 1997 року він є власником житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 , а з квітня 2015 року є власником земельної ділянки площею 0,0703 га, кадастровий номер :01:003:0020, на якій знаходиться будинковолодіння.

Із його земельною ділянкою межує земельна ділянка комунальної власності Горохівської міської ради на АДРЕСА_1 , площею 0,1473 га, кадастровий номер :01:003:0019, яка раніше використовувалася для обслуговування нежитлового будинку Горохівської районної друкарні, з якою він користувався спільним заїздом, який забезпечував проїзд у двір його будинку та до приміщення гаража районної друкарні.

Оскільки Горохівська районна друкарня припинила здійснювати свою діяльність, існує невизначеність у подальшому користуванні спірною земельною ділянкою.

Іншого проїзду до його будинку немає та не було, облаштувати такий з АДРЕСА_1 неможливо без знесення існуючих надвірних будівель та споруд, тому обов`язок забезпечити проїзд покладається на Горохівську міську раду.

Він неодноразово звертався до Горохівської міської ради із заявами про надання дозволу на укладення безстрокового сервітуту за рахунок земель комунальної власності для забезпечення проїзду по існуючій дорозі на подвір`я його будинку з АДРЕСА_1 через колишню територію друкарні та надати дозвіл на розроблення технічної документації на право користування частиною земельної ділянки на праві сервітуту з визначенням її розміру і встановлення меж.

Однак, рішенням сесії міської ради № 34-148/2023 від 20.10.2023 йому відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0019, на яку поширюється право сервітуту, у зв`язку з тим, що облаштування заїзду до приватного будинку є можливим з АДРЕСА_1 , також рекомендовано надати копії документів, що є підставою для виникнення прав сервітуту.

Вважає це рішення таким, що порушує його право володіння і користування приватним майном, оскільки ним поставлено питання щодо укладення сервітуту за фактом його довготривалого фактичного користування існуючим проїздом, розташованим на межі комунальної власності міської ради, яка цього не заперечує. Крім того, рада відмову не мотивує законом, а лише технічно необґрунтованим припущенням про можливість влаштування іншого проїзду замість існуючого.

Для створення штучних доказів для відмови у задоволенні його заяви міська рада у грудні 2023 року своїм рішенням надала Релігійній громаді «Світло життя» земельну ділянку комунальної власності у постійне користування разом із проїздом до його будинку, без погодження з ним меж.

У лютому 2024 року він направляв заяву із запропонованими варіантами вирішення спірного питання, які так і не розглядалися.

Ураховуючи наведене, просив:

- визнати незаконним рішення Горохівської міської ради № 34-148/2023 від 20.10.2023 «Про відмову у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту ОСОБА_1 ».

- встановити право безстрокового земельного сервітуту (право проходу, доїзду, проїзду) на частині земельної ділянки комунальної власності Горохівської міської ради, кадастровий номер :01:003:0019, площею 0,1473 га в межах існуючого доїзду до його будинку, розташованого на його земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0020 на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 13 червня 2024 року залучено Релігійну громаду «Світло життя» церкви Євангельських Християн-Баптистів м. Горохів як співвідповідача у цій справі (а.с.87).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Горохівська міська рада, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Інший відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав і просить її задовольнити.

Представники відповідачів апеляційну скаргу заперечили і просять залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи. дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. ст. 4, 5 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а також земельної ділянки площею 0,0703 га, кадастровий номер: :01:003:0020, цільове призначенні для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-18).

Власником приміщення друкарні, нежитлового приміщення і гаража, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 являється Релігійна громада «Світло життя» церкви Євангельських Християн- Баптистів м. Горохів (а.с.64, 65).

Горохівській міській раді належить земельна ділянка загальною площею 0.1473 га, кадастровий номер :01:003:0019, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка з травня 2023 року була передана Релігійній громаді у користуванні на правах оренди, а рішенням ради від 21.12.2023 її надано Релігійній громаді у постійне користування (а.с.30, 31, 63).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 403 ЦК України встановлено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі статтями 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ставши власником нерухомого майна, без будь-яких відповідних рішень, договорів, тощо, фактично за мовчазної згоди попереднього землекористувача використовував для проїзду до свого будинковолодіння частину суміжної земельної ділянки, належну Горохівській міській раді.

Рішенням Горохівської міської ради від 20.10.2023 № 34-148/2023 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0019, на яку поширюється право сервітуту, у зв`язку з тим, що облаштування заїзду до приватного будинку є можливим з АДРЕСА_1 . Рекомендовано надати копії документів, що є підставою для виникнення прав сервітуту (а.с.29).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підставою для визнання незаконним рішення ради та встановлення права безстрокового земельного сервітуту позивач зазначив неможливість облаштування іншого проходу до його власності, на підтвердження чого надав графічне відображення орієнтованого місця розташування та площі земельної ділянки для встановлення сервітуту, схему водопроводу на подвір`ї житлового будинку на АДРЕСА_1 , а також відеодокази на DVD диску (а.с.46-47, 51).

Разом із тим, зазначені матеріали не є належними, достовірними та допустимими доказами у цій справі.

Жодних висновків спеціалістів чи експертних висновків, які б підтверджували неможливість облаштування заїзду до приватного будинку АДРЕСА_1 позивач не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Горохівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді