Справа № 405/7612/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2025 року Ленінський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Шевченко І.М.

з участю секретаря Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда Ф» звернулося в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 09.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №3, який був підписаний відповідачем електронним підписом відтвореним шляхом використання останньою одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого відповідачу було надано позику в розмірі 1 198 грн, шляхом перерахування на її картковий рахунок, з кінцевим строком повернення до 23.06.2020, зі сплатою процентної ставки - 1,85% в день, та 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики. В подальшому, відповідач сплачувала проценти за користування кредитом в розмірі та оформлювала пролонгацію кредиту, продовжила користуватися коштами.

30 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» було укладено договір факторингу №20210630-Ф/2, відповідно до умов якого позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за вказаним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №3 від 09.06.2020 станом на 23.10.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 15 572,49 грн, з яких: 4 198 грн залишок заборгованості за тілом, 1 164,90 грн залишок заборгованості про процентам за користування, 9 445,50 грн залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року), 764,09 грн інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором за період з 22.11.2020 року по 23.02.2022 року), яку позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати, а саме 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 02.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін /а.с. 74/.

В позовній заяві представником позивача зазначено про проведення розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін /а.с. 10/.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не сповістила, відзив на позов до суду не подала.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що встановлено, що 09.06.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Форза»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №3, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Форза»» надало ОСОБА_1 позику на споживчі цілі в розмірі 4 198 грн; строк дії договору - до 23.06.2020 року, процентна ставка в день - 1,85%, процентна ставка в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору 2,50%; можливість пролонгації договору передбачена.

Відповідно до умов вказаного договору позичальник зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим договором строк та сплатити проценти згідно з відсотковою ставкою за кожен день користування. Позичальник зобов`язується погасити заборгованість не пізніше останнього дня дії договору.

Підписання вказаного договору електронним підписом відповідача ОСОБА_1 свідчить про її обізнаність з умовами позики.

Для підписання договору використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір позики.

Відповідач користувалась грошовими коштами за договором позики, у зв`язку з чим неодноразово оформлювала пролонгацію вказаного договору, останній раз 06.11.2020 року, кінцева дата повернення позики 21.11.2020 року.

30 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та ТОВ «Фінансова компанія «Форза»» укладено договір факторингу №20210630-Ф/2, відповідно до умов якого клієнт відступає фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року позивач набув грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення заборгованості за кредитним договором №3 від 09.06.2020 року в розмірі 15 572,49 грн, з яких: 4 198 грн залишок заборгованості за тілом, 1 164,90 грн залишок заборгованості про процентам за користування, 9 445,50 грн залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року), 764,09 грн інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором за період з 22.11.2020 року по 23.02.2022 року).

Позивачем на адресу позивача була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за договором №3 від 09.06.2020 року (а.с.44).

Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №3 від 09.06.2020 станом на 23.10.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 15 572,49 грн, з яких: 4 198 грн залишок заборгованості за тілом, 1 164,90 грн залишок заборгованості про процентам за користування, 9 445,50 грн залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року), 764,09 грн інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором за період з 22.11.2020 року по 23.02.2022 року).

Вказаний договір факторингу є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні.

Станом на час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за договором.

Так само відповідач не надала доказів виконання нею зобов`язань за договором первісному кредитору.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором позики утворилась заборгованість, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач не скористалася своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, не подала відзиву на позов, не надала будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача.

Відповідач не спростувала суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надала контррозрахунку у разі незгоди з таким розрахунком.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Судом встановлено, що 06 березня 2024 року між адвокатом Бачинський О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» був укладений договір про надання правової допомоги №20240906-1К.

Представником позивача, адвокатом Бачинським О.М. надано розрахунок судових витрат на правничу допомогу, які очікує понести сторона позивача у даній справі, яка складає 7000 грн.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу, то суд вважає можливим стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і ст.ст. 526, 554, 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №3 від 09.06.2020 року в розмірі 15 572,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»» 2 422,40 грн. судового збору та 7 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»», місцезнаходження: вул. С. Бандери, 87, оф.54 м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 42655697.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко