Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-др/641/6/25 Справа № 641/16/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року м.Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді- Щепелевої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Рікунової Є.Е.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі №641/16/25 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом про визнання договору позики укладеного між позивачем та відповідачем на суму 20 000 дол. США недійсним.

06 січня 2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, і справу призначено у підготовче засідання.

16 січня 2025 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження відмовлено.

20 січня 2025 року ухвалою суду клопотання представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено.

24 січня 2025 року ухвалою суду клопотання представника третьої особи про проведення судових засідань в режимі відеоконференції задоволено.

28 січня 2025 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду.

03 березня 2025 року від представника позивача - адвоката Зарицької К.Ю. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява про залишення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним без розгляду.

Ухвалою суду від 05.03.2025 позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України

Представником відповідача - адвокатом Карапетян А.Р. подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі у порядку ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із залишенням позову без розгляду, а саме: витрат на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2025р. задоволено заяву представника позивача від 03.03.2025р. про залишення позову без розгляду та залишено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним без розгляду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.01.2025р. підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Заява про залишення позову без розгляду надійшла до суду вже після підготовчого судового засідання, на стадії слухання справи по суті. Тобто, на момент винесення судом рішення правові позиції сторін були сформовані, зібрані та надані суду відповідні докази, виконанні інші, передбачені ст.189 ЦПК України дії. Відповідач отримавши позовну заяву звернувся до фахівця у галузі права та уклав відповідний договір взявши на себе відповідні фінансові зобов`язання за надання йому правової допомоги в рамках цієї справи. Така правова допомога була надана, оскільки були вивчені матеріали справи, надані відповідні консультації, сформована правова позиція, зібрані докази, складено відзив, здійснено моніторинг судової практики та прийнято участь у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до п.1.2. Договору про надання правової допомоги №128/24 від 20.09.2024р. (далі- Договір) АБ А. Карапетяна, на умовах даного Договору, зобов`язується надавати Клієнту правові консультації та правову допомогу у судах всіх інстанцій з питань пов`язаних із стягненням заборгованості з ОСОБА_3 за розпискою на суму 20000,00 дол. США. Відповідно до п. 3.1 Договору розмір гонорару (вартості послуг), який Клієнт сплачує АБ А. Карапетяна за цим Договором, визначається Сторонами окремою Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. 10.01.2025 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги №128/24 від 20.09.2024р. Пункт 1.1. Додаткової угоди передбачає, що Клієнт доручає, а АБ А. Карапетяна приймає на себе зобов`язання по наданню Клієнту правової допомоги та представництва інтересів Клієнта по справі № 641/16/25. Пунктом 1.2. Додаткової угоди Сторони визначили та встановили, що розмір вартості послуг, що Клієнт сплачує АБ А. Карапетяна за представництво інтересів Клієнта у суді першої інстанції по справі, яка зазначена у пункті 1.1. цієї Додаткової угоди становить: в разі, зокрема, залишення позову без розгляду 40 000,00грн. Пунктом 1.3. Додаткової угоди встановлено, що клієнт сплачує визначений у пункту 1.2. вартість послуг АБ А. Карапетяна на протязі 50 днів з моменту ухвалення судом першої інстанції рішення по справі та підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. Оскільки позивачем фактично було створено штучний, необгрунтований позов, який подавався уже в четвертий раз, і внаслідок таких дій позивача Відповідач був вимушений звернутися за правовою допомогою, отримати таку допомогу та взяти на себе відповідні фінансові зобов`язання, представник Дякова Є.С. з посиланням на положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України вважає, що відповідач має право на компенсацію здійснених ним витрати пов`язаних з розглядом справи.

02.04.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» подані письмові заперечення, в яких вона просила відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат посилаючись на те, що згідно із положеннями ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а позивачем не допускалося жодних необґрунтованих дій, ініційований судовий спір залишено без розгляду, відсутнє рішення, яким розглянуто та вирішено заявлену вимогу по справі. Окрім цього, заявлений розмір судових витрат не є співмірним із складністю справи, за якою адвокатом було складено та подано лише два процесуальних документи, які не є складними та не потребують значного часу для їх підготовки. Надані заявником документи не містять належного розрахунку витрат на правову допомогу, а також підтвердження реальності понесення витрат на правову допомогу.

Представник відповідача заявника в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання з підстав, обґрунтованих у ньому. Наголосив, що внаслідок необґрунтованих дій позивача, які полягали в поданні декількох позовних заяв з одним предметом та підставами, що в подальшому були залишені судами без розгляду, його клієнт має право на компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу. Вказав на безпідставність тверджень представника позивача щодо неспівмірності заявлених витрат та відсутності доказів їх реальності. Клопотав не долучати до матеріалів цивільної справи подані представником позивача заперечення на заяву та не враховувати їх, оскільки до них не додано підтверджень надіслання іншим учасникам судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала. Наголосила, що представником відповідача не доведено необґрунтованості дій позивача у справі. Позивач скористалася наданим їй процесуальним правом на залишення позову без розгляду, оскільки мала намір в подальшому звертатися до суду, обравши інший спосіб захисту.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи за відсутності третьої особи та її представника.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши дійсні обставини справи щодо вирішення заявлених питань, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, залишення позову (заяви) без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності однієї із встановлених в законі обставин, перелік яких є виключним.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2025 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, залишено без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у від 14 січня 2021 року (справа №521/3011/18).

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою визнання дій сторони справи необґрунтованими є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; - подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; - подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; - необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; - укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним втіленням принципу доступу до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Саме по собі звернення з позовом до суду та не забезпечення позивачем явки у судове засідання особисто чи свого представника не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, відповідачем не доведено вчинення позивачем необґрунтованих дій, зокрема, зловживання процесуальними правами у цій справі.

Суд бере до уваги, що згідно із даними Єдиного державного реєстру судових рішень:

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2024р. по справі №645/5661/24 (головуючий суддя Спесивцев О.В.) зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним було повернуто заявнику на підставі ч. 3 ст. 194 ЦПК України у зв`язку із її поданням поза межами строку, встановленого судом для подання відзиву;

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.12.2024р. по справі №645/7319/24 (головуючий суддя Спесивцев О.В.) позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним було повернуто заявнику на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви у наданий строк;

- ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.12.2024р. по справі №645/7585/24 (головуючий суддя Костіна І.Г.) було повернути заявнику на підставі п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви у наданий строк.

Так, відповідачем не доведено, що, по-перше, зазначені зустрічна позовна заява/позовні заяви, а також позовна заява, що розглядалася у справі № 641/16/25 мають аналогічний предмет та подані з аналогічних підстав (суд позбавлений можливості встановити це самостійно); по-друге, що зазначені позови мають очевидно штучний характер.

Також суд зауважує, що на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позивач має право до початку розгляду справи по суті подати заяву про залишення позову без розгляду, що узгоджується із принципом диспозитивності цивільного судочинства.

Як звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, так і розпорядження на власний розсуд з дотриманням процесуальних норм правом на залишення позову без розгляду, не можуть самі по собі свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Отже, названі дії позивача не можуть будуть розцінені як необґрунтовані.

Судом по цій справі жодні дії позивача не визнавалися недобросовісними та не було встановлено зловживання з боку позивача своїми процесуальними правами.

Крім того, заява представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, допущення ним зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як передбачено ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що стороною відповідача не доведено необґрунтованість дій позивача у даній справі, в діях позивача по зверненню до суду та в залишенні своїх позовних вимог без розгляду відсутні ознаки суперечливої поведінки. Позивач, як і інші сторони даного спору, діяли в процесі у відповідності до наданих їм прав, передбачених статтями 43, 49 ЦПК України, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що у заяві представника відповідача - адвоката Карапетяна А.Р. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача адвоката Карапетяна А.Р. не долучати заперечення на заяву, подані представником позивача через підсистему «Електронний суд», з огляду на ненадання підтверджень їх надіслання іншим учасникам справи суд ураховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 180 ЦПК України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заперечення, подане представником 02.04.2025 не пов`язане із наданням аргументів на відповідь на відзив, отже не може бути розцінене як заява по суті справи.

Отже, суд виснує, що до вказаного заперечення від 02.04.2025 не можуть бути висунуті вимоги, передбачені ст. 180 ЦПК України.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення встановлені ст. 183 ЦПК України. Зазначена норма процесуального закону не містить імперативних вимог подання доказів їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), окрім тих, що подаються на стадії виконання судового рішення (ч. 2 ст. 183 ЦПК України).

Частиною сьомою ст. 43 ЦПК України встановлено обов`язок надати доказ надсилання іншим учасникам справи таких процесуальних документів: заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються.

З урахуванням того, що процесуальний закон не встановлює обов`язку надавати доказ надсилання іншим учасникам справи заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі, та не передбачає наслідків ненадання доказів їх надіслання, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання представника відповідача адвоката Карапетяна А.Р.

Водночас суд зауважує, що в судовому засіданні представником позивача було оголошено зміст цих заперечень, представник відповідача скористався процесуальним правом висловити свої міркування щодо них. На оголошенні перерви в судовому засіданні з метою надання можливості ознайомитися із письмовими запереченнями не наполягав.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 141, 142 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Карапетяна Акопа Рубеновича про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Карапетяна Акопа Рубеновича щодо недолучення заперечень на заяву про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат до матеріалів цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя -Г. М. Щепелева