єдиний унікальний номер справи 531/474/25
номер провадження 2/531/395/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участі секретаря судового засідання Клименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до Карлівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 585,95 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 31.07.2019 року між АТ «АЛЬФА- БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №501169034, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА - БАНК» надало відповідачу кредит у сумі 29 051,19 грн, строк кредиту 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 21,99%. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача кошти в сумі 29 051,19 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 44 585,95 грн, з яких: 25 258,56 грн, - тіло кредиту; 19 327,39 гр. - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА - БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №501169034 від 31.07.2019 у розмірі 44 585,95 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9200,00 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 08.03.2025, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення.

У запропонований судом строк відповідач відзив на позов не надав, а тому відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 липня 2019 року між АТ «АЛЬФА - БАНК» та ОСОБА_1 у письмовій формі було укладено кредитний договір №501169034, відповідно до умов якого: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту -29 051,19 грн.; процентна ставка, % річних 21,99%, тип ставки фіксована; строк кредиту - 48 місяців (а.с. 5).

Позивачем ОСОБА_1 було власноручно підписано Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 6).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено меморіальним ордером №3369595 від 31.07.2019 та випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 згідно кредитного договору №501169034 від 31.07.2019 за період з 31.07.2019 по 20.09.2021 (а.с. 17-33).

20 вересня 2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3 (а.с. 9-13), відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведений в додатку №1-1 до договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 Договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою у додатку №2 до цього договору.

Згідно платіжного доручення №559 від 20.09.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» здійснило оплату ціни права вимоги згідно договору факторингу №3 від 20.09.2021 на суму 12 844 800,00 грн (а.с. 16).

Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу №3 від 20.09.2021, АТ «АЛЬФА - БАНК» передав, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» прийняв реєстр боржників в кількості 9188 (а.с. 15).

Відповідно до Виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №501169034 від 31.07.2019 (а.с. 14).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638ЦКУкраїнивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.1ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що свої зобов`язання перед ОСОБА_1 АТ «АЛЬФА- БАНК» виконало у повному обсязі, надавши йому кредитні кошти за договором №501169034 від 31.07. 2019.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у справі в повній мірі не виконав.

Відповідно до наданого розрахунку загальний розмір заборгованості за кредитним договором №501169034 від 31.07.2019, станом на 20 вересня 2021 року становить 44 585,95 грн, з яких: 25 258,56 грн, - тіло кредиту; 19 327,39 грн, - заборгованість по відсотках (а.с. 34).

Перехід права вимоги за кредитним договором від АТ «АЛЬФА - БАНК» до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» підтверджено належними доказами.

Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки, відповідач належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», у загальному розмірі 44 585,95 грн.

Звертаючись з даним позовом, позивачем згідно з платіжною інструкцією №618 від 13.02.2025 (а.с. 4) сплачено судовий збір за подання даного позову в сумі 3028,00 грн.

Відтак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 9 200,00 грн, суд зазначає наступне.

Пунктами 1,4 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 з адвокатом Литвиненко О.І.; копію акту №1 приймання передачі наданих послуг від 15.07.2024, де узгоджено послуги, які надав адвокат, вартість роботи - 9200 грн.; копію платіжної інструкції переказу коштів від 01 жовтня 2024 року про оплату ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за договором 03-07/24 про надання правничої допомоги в сумі 9200,00 грн.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №9438/10 від 18.09.2020 (а.с. 35-37; 39).

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/.

Суд звертає увагу, що дана справа є типовою та нескладною, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатом в інтересах позивача було здійснено підготовку та складено позовну заяву. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а розгляд самої справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані вище, складність та категорію справи, а також практику Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в цілому, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 4200,00 грн., що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 200, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 141 259, 263-265, 277-279, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, адреса місцезнаходження: 03035, пл. Солом`янська, 2, м. Київ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 585,95 грн (сорок чотири тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять гривень дев`яносто п`ять копійок).

Стягнутиз ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, адреса місцезнаходження: 03035, пл. Солом`янська, 2, м. Київ) суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок) та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4200,00 грн (чотири тисячі двісті гривень нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя М.С. Попов