Справа № 521/5285/25
Номер провадження № 2/521/3858/25
про залишення позовної заяви без руху
03 квітня 2025 року м. Одеса
Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Шевчук Н.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя
У квітні 2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.
Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.
03.04.2025 року цивільна справа 521/5285/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.
Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст. 175, 177 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху виходячи з такого.
Суд зазначає, що згідно із нормами п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, у тому числі: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Суд зазначає, що зміст позову - це вказівка позивача на спосіб захисту вже порушеного права (ст. 16 ЦК України).
Пред`являючи позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п. 4 ч. 3. ст. 175 ЦПК України.
Так, судом з прохальної частини позовної заяви встановлено, що предметом позову є шість позовних вимог: три вимоги немайнового характеру - визнання об`єктами спільної сумісної власності майна подружжя: договору №ОТ4/4,6-616 купівлі продажу майнових прав від 29.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Данлін», Попереднього Договору №5-8-1 купівлі продажу майнових прав від 28.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Редіон Груп» та земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Також, предметом спору є три вимоги майнового характеру, а саме: визнання права власності за позивачем та відповідачем на частин: майнових прав за договором №ОТ4/4.6-616 купівлі продажу майнових прав від 29.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Данлін»; за Попереднім Договором №5-8-1 купівлі продажу майнових прав від 28.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Редіон Груп»; земельної ділянки.
Водночас, зі змісту вимог немайнового характеру, які зазначені позивачем, для суду не є зрозумілим, який саме спосіб захисту обрала позивач, яку мету переслідує остання, звертаючись до суду з відповідними позовними вимогами, в розумінні вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК, а саме щодо вимог, зокрема, про визнання саме зазначених договорів об`єктами спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Тобто, звертаючись до суду позивач повинен визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним Законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог.
Судом встановлено, що обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача, що в даному позові позивачем не виконано.
Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги повинні формулюватись у такий спосіб, який виключає можливість неоднозначного їх розуміння або тлумачення. Це означає, що позовні вимоги повинні бути максимально чіткими і зрозумілими для суду, не потребувати необхідності співставляти чи порівнювати їх зміст із змістом описової частини позову для встановлення дійсного предмету оскарження. Також позовні вимоги повинні логічно випливати з обставин, що свідчать про факти порушень права.
Тож, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, зазначені нею у прохальній частині позовної заяви.
Окрім наведеного, суд зазначає, що згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У даному разі судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було додано квитанцію № 1947-2617-6383-2928 від 02.04.2025 року на суму 9084 грн.
Проте, як було встановлено судом раніше, позовна заява ОСОБА_1 має три вимоги немайнового характеру та три вимоги майнового характеру, з огляду на що, сплачений позивачем під час подання позовної заяви до суду судовий збір є сплаченим у недостатньому розмірі.
Так, відповідно до приписів ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового і немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру окремо.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 1211,20 грн.).
З приводу вимоги майнового характеру суд вказує про таке.
Відповідно до п. 2, 9, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Визнання права власності у спільному майні в розмірі 1/2 частки за кожним з подружжя є вимогою майнового характеру, у зв`язку з чим, ціною такого позову має бути вартість майна, щодо якого заявлено вимоги.
Як вбачається з матеріалів позову, вартість об`єктів спільної сумісної власності подружжя визначена позивачем: на майнові права по договору №ОТ4/4.6-616 купівлі продажу майнових прав від 29.08.2019 року 666600 грн., по Попередньому Договору №5-8-1 купівлі продажу майнових прав від 28.07.2021 року 1041350 грн. 40 коп., та земельна ділянка 157876 грн. 55 коп.
Отже, ціна позову за такими вимогами майнового характеру становить 1 865 826 грн. 95 коп./2=932913 грн. 48 коп. Отже, судовий збір за позовними вимогами майнового характеру становить 9329 грн. 14 коп.
За три немайнові вимоги позивач мала сплатити до Державного бюджету судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. * 3 = 3633 грн. 60 коп.
Разом із цим, як вбачається із доданих до позовної заяви додатків, позивачем сплачено судовий збір лише у розмірі 9 084 грн., тобто як при подачі позовної заяви до суду про поділ майна при розірванні шлюбу.
Із урахуванням наведеного, для усунення вказаних недоліків позивачу необхідно доплатити судовий у розмірі 3878 грн. 74 коп.
В той же час, суд зазначає, що згідно із ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Таким чином, позивач фактично під час подання позову до Малиновського районного суду міста Одеси, враховуючи вимоги ст. 30 ЦПК України, у даному разі керується укладенням попереднього договору (фактично договору про наміри щодо укладення договору купівлі-продажу майнових прав), предметом якого є зобов`язання здійснити продаж покупцю майнових прав на об`єкт нерухомості, проте не самі майнові права, щодо набуття у подальшому продавцем прав на нерухомість.
В той же час, з матеріалів позовної заяви та її доводів вбачається, що позивач не тільки не додав будь-яких документів на підтвердження наявності безпосередньо майнових прав щодо вказаного об`єкта нерухомості у сторони у справі, а і не посилається на такі документи за текстом позову, що фактично унеможливлює визначення відповідної підсудності даної справи.
Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Таким чином, з метою визначення підсудності даної справи Малиновському районному суду міста Одеси, позивачу необхідно зазначити суду про наявні у неї докази укладання будь-яких правочинів щодо набуття майнових прав на об`єкт нерухомості відповідачем - ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 185 ЦПК України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Виходячи з вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушення вимог ст. 175 ЦПК України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Керуючись ст. 175, 177, 185,260 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про поділ майна подружжя залишити без руху.
ОСОБА_1 усунути встановлені судом при поданні позовної заяви недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 175,177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3ст.185 ЦПК України).
Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу до виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Шевчук