Провадження № 2-др/357/26/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Любченко А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потапенка Сергія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення суду, -
Представник позивача Потапенко С.А. в судовому засіданні підтримав заяву, зазначивши, що розмір витрат на правничу допомогу є реальним та розумним, в першій заяві по суті позивач зазначав орієнтовний розмір таких витрат в 20 000 грн. В зв`язку з поведінкою відповідача, яка приховала документи та заперечувала добровільно, в позасудовому порядку поділити майно, позивач вимушений був додатково збирати документи, щоб звернутися до суду.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, 24.03.2025 представник відповідача Семенюта Р.А. сформував через систему «Електронний суд» заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Вказана заява мотивована тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, у розмірі 14 000 грн., є не співмірним, завищеним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а тому, на думку представника відповідача, співмірним розміром витрат позивача на правову допомогу в даній справі буде 3000 грн.
Представник відповідача в заяві про зменшення судових витрат зазначив, що відповідач повністю визнала позов, це вказує на те, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який зазначений адвокатом в акті надання правничої (правової) допомоги. Судові засідання по справі фактично не відбувалися, рішення по справі судом ухвалено за відсутності сторін. Представник відповідача вказує, що заявлений розмір витрат у сумі 14 000,00 грн. не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, та стягнення з відповідача заявленого розміру судових витрат буде становити для ОСОБА_2 надмірний майновий тягар, про що надано довідку про її доходи.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Суд, перевіривши та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення.
Встановлено, що рішенням суду від 17.03.2025, задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі 1211,20 грн.
Зазначене судове рішення не набрало законної сили.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір № 74/07-2024 про надання правової (правничої) допомоги, укладений 23.07.2024 між адвокатським бюро «Потапенко С.А.» та ОСОБА_1 (а.с. 75-76).
У додатку до договору № 74/07-2024, сторони домовились, що гонорар за надання послуг (правової допомоги), передбачених договором обчислюється у формі погодинної оплати праці, та робота однієї години Адвокатського бюро становить 1 000,00 грн.
Згідно з актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 56 від 20.03.2025, АБ «Потапенка С,А.» надало правничу допомогу ОСОБА_1 , зокрема виконавцем були виконані роботи: підготовка адвокатського запиту та отримання відповіді на нього (2000, грн); аналіз практики Верховного суду (1000,00 грн), збір документів і складання позовної заяви (7000,00 грн); участь в судовому засіданні (1000,00 грн); збір документів, що підтверджують судові витрати понесені позивачем на правову допомогу (1000,00 грн); складання заяви про ухвалення додаткового рішення (2000,00 грн).
Отже, розмір витрат на правову допомогу, який обумовлений сторонами склав 14 000 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
А тому, аналізуючи позицію сторін щодо ухвалення додаткового рішення, враховуючи клопотання відповідача про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу 14 000 грн. є завищеним та неспівмірним із складністю даної справи. Крім того, заявлені витрати є надмірним тягарем для відповідача, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та, згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 гривень.
Керуючись ст. 76, 95, 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Потапенка Сергія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Додаткове рішення суду виготовлено 02 квітня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола