СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/1152/23
Провадження №2-др/547/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,

учасників справи і їх представників:

ОСОБА_1 ,

представників ОСОБА_1 адвокатів А.В.Ткаченко, Н.М.Нестеренко,

ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_1 адвоката В.В.Трембача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області, питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі

первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Семенівська селищна рада про поділ домоволодіння в натурі та визнання права власності на частку домоволодіння, про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, про встановлення порядку користування земельною ділянкою і сервітуту,

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Семенівська селищна рада про поділ домоволодіння в натурі та визнання права власності на майно, про встановлення порядку користування горищем будинку,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 2, 9, 10 ч. 1, ч. 2 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про: визнання права власності на майно вартістю майна; про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Згідно із ч.ч. 1-3, 8, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Надалі суд враховує положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 щодо розподілу судового збору між сторонами та перевірки повноти сплати судового збору кожною із сторін (п. 78, 91).

ОСОБА_2 і ОСОБА_2 визнали взаємні позовні вимоги про припинення їх права спільної власності на домоволодіння і про визнання за кожним із них права власності на 1/2 частку домоволодіння.

Висновок експерта № 64 від 25.09.2023 вказав ринкову вартість частки домоволодіння ОСОБА_1 у сумі 239600,00 грн, інвентаризаційна вартість 1613907,00 грн; ринкову вартість частки домоволодіння ОСОБА_3 не визначав, але визначив інвентаризаційну вартість у сумі 1627571,00 грн. Загальна інвентаризаційна вартість домоволодінь позивачів визначена у сумі 3241478,00 грн.

Суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення судової експертизи вартості його частки у домоволодінні оскільки сторони взаємно визнали позовні вимоги щодо поділу їх спільного будинку із прибудинковими будівлями і спорудами та не заперечували проти коректності відображеного у висновку експерта № 64 складу майна кожного із них.

Відтак, з урахуванням принципу пропорційності, ринкова вартість домоволодіння ОСОБА_3 складає 241628,55 грн (239600,00 1627571,00 ? 1613907,00).

З огляду на відмінність між ринковими вартостями на 2028,55 грн (241628,55 239600,00) і відсутністю експертного висновку щодо ринкової вартості частки домоволодіння ОСОБА_3 , суд за правилами ч. 2 ст. 176 ЦПК України встановлює ціну позову (вартість частки) ОСОБА_3 також у сумі 239600,00 грн.

Усього загальна вартість їх домоволодінь складає 479200,00 грн (239600,00 + 239600,00).

Кожна позовна вимога про встановлення порядку користування майном (земельною ділянкою, горищем) є немайновою.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви фізичною особою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позов ОСОБА_2 , що поданий у 2023 році, містить такі вимоги:

1.1) ОСОБА_4 виділити в натурі 1/2 частину домоволодіння, вартість 239600,00 грн;

ОСОБА_5 виділити в натурі 1/2 частину домоволодіння, вартість 239600,00 грн;

1.2) припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на домоволодіння, ринкова вартість 479200,00 грн;

1.3) визнати право власності за ОСОБА_6 на окремий об`єкт нерухомого майна, ринкова вартість 239600,00 грн;

1.4) встановити порядок користування земельною ділянкою щодо ОСОБА_1 площею 2538 кв.м., а щодо ОСОБА_3 площею 3713 кв.м.

Позов ОСОБА_7 , що поданий у 2024 році, містить такі вимоги:

2.1) поділити в натурі між співвласниками домоволодіння, визнавши за ОСОБА_8 право власності на частку домоволодіння, вартість 239600,00 грн;

2.2) встановити порядок користування горищем будинку.

Сторони-фізичні особи взаємно визнали позовні вимоги про визнання за кожним із них права власності на відповідну частку домогосподарства, а тому суд виключає із розрахунку судового збору для кожного ціну позову 239600,00 грн, та, як наслідок 1 % судового збору від цієї суми, який складає 2396,00 грн.

Суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави недоплачений ним судовий збір 1184,80 грн (2396,00 1211,20) із позовної вимоги 2.1.

Всього належна до сплати сума судового збору із позовних вимог ОСОБА_1 складає 11731,20 грн ((239600,00 + 239600,00 + 479200,00 + 239600,00 239600,00) 1,0 % ? 2684,00 0,4 / ? 2684,00 5) + 2684,00 0,4 + 2684,00 0,4).

Суд стягує з ОСОБА_1 недоплачений ним судовий збір 11731,20 грн на користь держави.

У зв`язку з задоволенням позовної вимоги немайнового характеру ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і не оплату цієї вимоги ОСОБА_8 судовим збором 1211,20 грн (3028,00 0,4), суд стягує з ОСОБА_1 судовий збір 1211,20 грн на користь держави.

Усього суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 12942,40 грн (11731,20 + 1211,20).

У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 суд стягує з першого на користь другого судовий збір 90,84 грн за виготовлення копії технічного запису судового засідання.

Щодо витрат на складення експертного висновку та плану землекористування

ОСОБА_2 сплатив за складення експертного висновку № 64 від 25.09.2023 щодо оцінки домоволодіння і його часток, а також визначення параметрів кімнат і прибудинкових будівель (споруд).

Суд розділяє ці витрати порівну між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , оскільки висновок експерта повністю використано судом на користь обох сторін-фізичних осіб, а тому суд стягує з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000,00 грн витрат на залучення експерта (10000,00 ? 2).

ОСОБА_2 сплатив за складення плану фактичного землекористування 2500,00 грн.

Суд відмовив у задоволенні позову за планом фактичного користування земельною ділянкою, тому витрати на виготовлення вказаного плану у сумі 2500,00 грн покладаються повністю на ОСОБА_1 . Він не має права на їх компенсацію ОСОБА_8 та/або Семенівською селищною радою.

Щодо витрат на правничу допомогу

ОСОБА_2 сплатив за отримання правничої допомоги 40000,00 грн.

ОСОБА_2 сплатив за отримання правничої допомоги також 40000,00 грн.

Представники ОСОБА_1 зробили заяву про не співмірність витрат ОСОБА_3 на оплату правничої допомоги. Посилаються при цьому на не співмірність витрат зі складністю справи, завищення тривалості витраченого адвокатом часу на ознайомлення з позовною завою, аналіз фактичних обставин справи, пошук та аналіз судової практики, узгодження правової позиції, складення зустрічної позовної заяви, складення клопотання про призначення експертизи, консультації, представництво у судових засіданнях; невідповідністю назви сторони у договорі і акті виконаних робіт до договору; зустрічна позовна заява багато у чому дублює первісну позовну заяву. Як наслідок просять повністю відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу через недоведеність і необґрунтованість.

Суд частково погоджується із вказаним запереченням, оскільки, зокрема, зустрічний позов фактично посилається на первісний позов у частині правових підстав до поділу домоволодіння і складу нерухомого майна із висновку експерта, який надав позивач за первісним позовом, первинно зустрічний позов було залишено без руху через відсутність чітко визначених позовних вимог про поділ в натурі домоволодіння, клопотання про призначення експертизи складено як 4 абзаци зустрічної позовної заяви, аналіз судової практики про поділ спільного майна не може потребувати 4 години, а так само 4 години на формування і узгодження позиції та 4 години на складення зустрічної позовної заяви тощо.

Також суд враховує, що вимоги первісних і зустрічних позовних вимог щодо часток у праві власності на домоволодіння є взаємними та визначалися сторонами-фізичними особами як за фактичним складом відповідного майна, так із використанням ОСОБА_8 наданого ОСОБА_6 експертного висновку № 64. Іншими словами ОСОБА_2 скористався доказом, який надав ОСОБА_2 за первісним позовом.

За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§ 268).

Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22, провадження № 61-5826св23).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2023 у справі № 206/2971/22 зазначив, що положення ст. 137 ЦПК України не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань.

Відтак суд погоджується з доводами сторони ОСОБА_1 про не співмірність понесених ОСОБА_8 витрат на правничу допомогу і зменшує їх із суми 40000,00 грн до 10000,00 грн.

Суд стягує 10000,00 грн витрат на правничу допомогу із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Суд нагадує, що прийняв взаємне визнання сторонами позовних вимог про поділ домогосподарства в натурі між сторонами, що, фактично, вичерпало спір щодо позовних вимог 1.1, 1.3 і 2.1 у спосіб поділу в натурі судом відповідного майна, а не у спосіб відсутності предмету спору.

Суд відмовив у задоволенні вимоги 1.2 первісного позову і вимоги 1.4 первісного позову, яка налічує у своєму складі 2 позовних вимоги немайнового характеру.

Понесені ОСОБА_6 витрати зі сплати 40000,00 грн правничої допомоги підлягають стягненню з ОСОБА_3 пропорційно до розміру задоволених щодо нього позовних вимог, які розраховуються пропорційно до сум належного до сплати судового збору і судового збору із задоволеної судом вимоги майнового характеру. Всього слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16339,33 грн витрат на правничу допомогу (40000,00 (11731,20 - ((239600,00 + 239600,00) 1,0 % ? 2684,00 0,4 / ? 2684,00 5) ? 11731,20).

Наостанок суд застосовує правило ч. 10 ст. 141 ЦПК України стосовно сторін-фізичних осіб, згідно якого при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відтак:

- ОСОБА_2 має право на отримання від ОСОБА_3 21339,33 грн судових витрат (5000,00 + 16339,33);

- ОСОБА_2 має право на отримання від ОСОБА_1 10090,84 грн судових витрат (90,84 + 10000,00).

Різниця вказаних витрат складає 11248,49 грн (21339,33 10090,84) і стягується судом із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 11-13, 76-83, 89, 133, 209, 223, 229, 246, 258, 259, 264, 265, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 12942,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 1184,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 11248,49 грн судових витрат.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Учасники справи:

Сторона ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Сторона ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа Семенівська селищна рада (місцезнаходження: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Семенівська ТГ, с-ще Семенівка, вул. Незалежності, 44а; ідентифікаційний код 22538295).

Повне додаткове рішення складене і проголошене 03.04.2025.

Суддя В.Ф.Харченко