Справа № 350/2025/24
Номер провадження 2/350/129/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
І. Стислий виклад позицій сторін:
До Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя, у якому просила визнати спільною сумісною власністю подружжя:
- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літер А загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м., гаражу літер Б загальною площею 32,7 кв.м., літньої кухні літер В загальною площею 17,9 кв.м., сараю літер Г загальною площею 27,1 кв.м., вбиральні літер Д загальною площею 1,7 кв.м., колодзя 1;
Припинити право спільної сумісної власності та провести розподіл спільного майна подружжя і визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будиноку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літер А загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м., гаражу літер Б загальною площею 32,7 кв.м., літньої кухні літер В загальною площею 17,9 кв.м., сараю літер Г загальною площею 27,1 кв.м., вбиральні літер Д загальною площею 1,7 кв.м., колодзя 1;
Свої вимоги мотивувала тим, що 04.07.1992 року між нею та відповідем був укладений шлюб, зареєстрований у виконкомі Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області
За час проживання в шлюбі їхнім подружжям було придбане спільне майно, яке є їхньою спільною сумісною власністю, як таке, що було придбане ними за час шлюбу, а саме: земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0.15 га, для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом житловий будинок № б/н, відсоток готовності якого складає 10%, що розташований в АДРЕСА_2 площею 0,0092 га, яка надана для ведення підсобного господарства, за адресою смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області.
Згідно наявного технічного паспорта на садибний (андивідуальних) житловий будинок, виготовлений Івано-Франківським ОБТІ, спірне домоволодіння складається з житлового будинку літер А загальною площею 121,1 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м., гаражу літер Б загальною площею 32,7 кв.м., літньої кухні літер В загальною площею 17,9 кв.м., сараю літер Г загальною площею 27,1 кв.м., вбиральні літер Д загальною площею 1,7 кв.м., колодзя 1 інвентаризаційною вартістю 392 513 грн.
Право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, зареєстровано відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно18.01.2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Рожнятівського районного управління юстиції Шлапак Г.М.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також зазначили, що позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити, не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
02.04.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивачки ОСОБА_1 поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просять їх задоволити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі.
02.04.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Ошуст В.М. поступила заява про розгляд справи у її відсутності, у якій вона також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просять їх задоволити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі.
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.04.2025 суд постановив провести заочний розгляд цієї цивільної справи.
Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04.07.1992 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 04.07.1992 року (а.с.9).
Згідно з копією довідки про склад сім`ї, виданої Брошнів-Осадською селищною радою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки № Д-641 15.12.2005 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 0,0092 га, яка надана для ведення підсобного господарства, за адресою смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с.11).
Згідно з копією договору купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 12.12.2005 року під реєстраційним № Д-629 серія ВСЕ №786989, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,15 га, яка надана для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відсоток готовності якого складає 10%, що розташований в АДРЕСА_2 (а.с.14).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2024 за ОСОБА_2 18.01.2016 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.37).
IV. Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку з набуттям сторонами під час перебування у шлюбі спільного майна, та неможливістю поділу спільного сумісного майна в позасудовому порядку.
V. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
VI. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Доказів протилежного судом не здобуто. Також суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився.
За таких обставин, суд доходить переконання, про задоволення вимог позивача, в повному обсязі, а саме про поділ майна подружжя виходячи з принципу рівності часток кожного із подружжя при поділі, з одночасним припиненням права спільної сумісної власності.
VII. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1962,56 гривні.
На підставі ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 Сімейного кодексу України, ст. 356, 368 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволити.
В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1962,56 гривень судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Суддя А.М. Бейко