Справа № 946/2168/24
Провадження № 2/946/1421/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити, що спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити, що спадкоємець ОСОБА_3 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 1/2792, посвідченого на прізвище ім`я по батькові ОСОБА_4 , встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пищевим І.І. в реєстрі за № 3-3246, посвідченого на прізвище ім`я по батькові ОСОБА_5 та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 4/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що листом приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 377/01-16 від 23.11.2023 року, їй повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутні докази родинного зв`язку з померлою ОСОБА_4 .
Позивач у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що спадкодавець ОСОБА_4 постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємці постійно проживали за цією адресою, обробляли город, здійснювали ремонт будинку. На момент смерті батька ОСОБА_2 в будинку постійно проживала ОСОБА_3 , донька спадкодавця, яка підтримувала спадкове майно в належному стані та залишилась проживати в будинку після смерті батька.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 належать 4/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Піщевим І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-3246 (3/10 частки) та договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2792 (1/2 частка), що також підтверджено довідкою № 130 від 06.02.2024 року, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ».
В судовому засіданні встановлено, факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 1/2792, посвідченого на прізвище ім`я по батькові ОСОБА_4 та факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пищевим І.І. в реєстрі за № 3-3246, посвідченого на прізвище ім`я по батькові ОСОБА_5 . З наданих суду правовстановлюючих документів на частку житлового будинку вбачається, що допущені описки в прізвищі власника « ОСОБА_8 », « ОСОБА_9 » замість « ОСОБА_10 » є технічними, що доведено матеріалами спадкової справи ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем майна якої являється її донька ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 , виданого 25.08.1951 року Ізмаїльським обласним архівом РАЦС та свідоцтвом про шлюб від 20.04.1950 року, виданого Ізмаїльським обласним архівом РАЦС.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 05.01.1979 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77095075 від 25.05.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_4 являються:
-чоловік ОСОБА_2 , що підтверджено актовим записом про шлюб № 135 від 20.04.1950 року, складеним відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайоного управління юстиції Одеської області;
-донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Ізмаїльським міським бюро РАЦС та актовим записом про реєстрацію шлюбу № 101 від 20.02.1970 року, складеним відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайоного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 належать 2/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Піщевим І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-3246 (3/10 частки) та договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2792 (1/2 частка), які він фактично прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_4 , але юридично не оформив.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 03.05.1982 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77095060 від 25.05.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_2 являється:
-донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Ізмаїльським міським бюро РАЦС та актовим записом про реєстрацію шлюбу № 101 від 20.02.1970 року, складеним відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайоного управління юстиції Одеської області, згідно якого ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_13 ».
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 належать 4/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Піщевим І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-3246 (3/10 частки) та договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2792 (1/2 частка), які вона фактично прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , але юридично не оформила.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 09.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77084715 від 24.05.2024 року, наданої приватним нотаріусом Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:
- син ОСОБА_14 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 03.06.1986 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС;
- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданим 27.01.1971 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , виданим 26.10.1991 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, згідно якого ОСОБА_15 змінила прізвище на « ОСОБА_16 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено відповідною будинковою книгою на житловий будинок, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.
Судом встановлено, що ОСОБА_14 належать 2/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Піщевим І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3-3246 (3/10 частки) та договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2792 (1/2 частка), які він фактично прийняв у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка фактично прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , але юридично не оформив.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 04.01.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Після смерті ОСОБА_14 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77095052 від 25.05.2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_14 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутня.
Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_14 , які б прийняли спадщину немає.
Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Спадкоємцем за законом другої черги, відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті ОСОБА_14 являється:
- сестра ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_7 , виданим 27.01.1971 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 , виданим 26.10.1991 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, згідно якого ОСОБА_15 змінила прізвище на « ОСОБА_16 » та свідоцтвом про народження ОСОБА_14 серії НОМЕР_6 , виданим 03.06.1986 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, батьками зазначені « ОСОБА_17 та ОСОБА_3 ».
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено відповідною будинковою книгою на житловий будинок, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.
Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права, немає.
Письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. № 377/01-16 від 23.11.2023 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що відсутні докази родинного зв`язку з померлою ОСОБА_4 .
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (місце знаходження: Одеська область, Ізмаїльський район, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, 62), про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Встановити, що спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити, що спадкоємець ОСОБА_3 фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , договору дарування від 05.06.1969 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 1/2792, посвідченого на прізвище ім`я по батькові ОСОБА_4 .
Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину від 18.11.1954 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Пищевим І.І. в реєстрі за № 3-3246, посвідченого на прізвище ім?я по батькові ОСОБА_5 .
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_10 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 4/5 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 02.04.2025 року.

Суддя: О.Я.Присакар