УХВАЛА

03 квітня 2025року

м. Київ

справа № 524/1664/24

провадження № 61-4020ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка подана представником Солдатенком Андрієм Михайловичем, на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06 грудня 2024 року, додаткове рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19 грудня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із АТ «Державний ощадний банк» на його користь кошти в сумі 118 155,00 грн за договором від 28 серпня 2017 року і 300 000,00 грн моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2025 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнено з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 118 155,00 грн, що знаходились на депозитному рахунку за договором від 28 серпня 2017 року № 47913816 на вклад «Мій пенсійний депозит» на ім`я фізичної особи (з поповнення та щомісячною виплатою процентів). Стягнено з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн. В іншій частині вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19 грудня 2024 року стягнено з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 11 816,35 грн. В іншій частині вимог - відмовлено.

28 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» АТ «Державний ощадний банк України» подало до Верховного Суду касаційну скаргу.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10- р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Ціна позову у цій справі становить 418 155,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн * 250 = 757 000,00 грн).

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа оскаржується до Верховного Суду згідно підпунктів а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для АТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на те, що в справі належить вирішити питання цивільно-правової відповідальності користувача електронного платіжного засобу за проведені платіжні операції за наявності обставин, які доводять, що він своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню піну або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції та відсутністю належного своєчасного повідомлення банку про компрометацію платіжних карток; неналежного способу захисту при заявлених вимогах про стягнення коштів, а не відновлення залишку на рахунку, як передбачено законодавством; необхідності подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, при погодженні сторонами фіксованого розміру гонорару. Дана справа стосується захисту прав споживача та стягнення з банку - емітенту платіжного засобу на користь позивача коштів, який розголосив інформацію, що надала змогу ініціювати платіжні операції стороннім особам. Поширеність розрахунків між фізичними особами за допомогою банківських платіжних карток та питань збереження інформації для ініціювання таких платіжних операцій стосуються необмеженого кола фізичних осіб, які можуть здійснювати такі розрахунки, що в будь-якому випадку викликає значний суспільний інтерес, а визначення умов відповідальності АТ «Ощадбанк» за проведення операцій, які не визнаються держателями платіжних карток, має для банку виняткове значення.

Проте особа, яка подала касаційну скаргу, не обґрунтовує, чому саме ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і в чому проявляється виняткове значення саме цієї справи для відповідача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для відповідача.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06 грудня 2024 року, додаткове рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 19 грудня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2025 року у справі № 524/1664/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко