Справа № 149/3974/24
Провадження №2/149/57/25
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.03.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Павлюк О. О.,

за участі секретаря Олійник І. С.,

позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Адамчука П. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , третя Особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували у шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . подальшому шлюб між сторонами було розірвано та заочним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 . Фактично з 2013 року донька проживає разом з позивачем, відповідач життям доньки не цікавиться та не приймає будь-якої участі у її вихованні. За таких обставин, позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 19.12.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзив не подано.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату тамісце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення на веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 04.03.2025 проти задоволення позову не заперечила, письмових пояснень по суті позову не направляла.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 7) підтверджено, що ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 8) підтверджено, що 03.06.2010 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26.02.2015 в справі № 149/259/15-ц (копія на а.с. 9-10) ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2015 в справі № 149/3232/15-ц (копія на а.с. 11-12) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .

Згідно довідки голови вуличного комітету від 29.11.2024 (а.с. 13) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2013 та до даного часу проживає разом із батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Згідно Акту обстеження умов проживання від 03.12.2024 (а.с. 14) в будинку наявні умови для проживання, виховання та навчання неповнолітньої ОСОБА_3 , 2007 р.н.

З довідки директора ліцею № 1 від 29.11.2024 (а.с. 15) встановлено, що мати ОСОБА_5 участі у вихованні доньки не бере, батьківські збори не відвідує.

З довідки КНП "Хмільницький ЦПМСД" від 02.12.2024 (а.с. 16) встановлено, що при зверненні для отримання амбулаторної медичної допомоги дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитиною опікувались бабуся або батько дитини.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_2 становить 43481, 66 грн. (а.с. 19).

Крім того, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , яка повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , також зазначила, що ОСОБА_2 не займається вихованням доньки, з дитиною вона її ніколи не бачила, про долю матері їй нічого не відомо. Вихованням, навчанням та утриманням доньки займається батько ОСОБА_1 .

Відповідно Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ) (далі - Конвенція) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як встановлено статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною четвертою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Як передбачено статтями 76 та 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79 та 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.51, 55 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 273, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , без участі матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2025 року

Суддя Павлюк О. О.