ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

02 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/16446/24

Провадження № 22-ц/820/201/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року (суддя Карплюк О.І.),

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.01.2020 в розмірі 213280,53 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в сумі 175591,14 грн, заборгованість за простроченими відсотками 37689,39 грн, а всього 213280,53 грн. та судовий збір в сумі 2559,37 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 через свого представника Богача А.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Богачем Анатолієм Анатолійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 січня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

01 квітня 2025 року від представника ОСОБА_2 Богача А.А. до апеляційного суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. Вказує, що відповідачкою сплачено заборгованість за кредитним договором та відшкодовано понесені позивачем судові витрати.

Представницею АТ КБ «ПриватБанк» 01 квітня 2025 подано заяву, в якій остання не заперечує щодо задоволення судом клопотання відповідача про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

В судовому засідання представниця позивача Вронсович О.А. не заперечувала проти задоволення клопотання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. ( ч. 1 ст. 377 ЦПК україни)

Колегія суддів враховує, що представником позивача подано до Хмельницького апеляційного суду заяву, в якій АТ КБ «Приватбанк» підтверджує факт погашення заборгованості за договором та відшкодування судових витрат.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Об`єднана Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20 відступила від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, далі - Конвенція). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим, за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди, тощо.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Позивачем після врегулювання сторонами всіх спірних питань та погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором в апеляційній інстанції не заявлено про відмову від позову або про залишення позову без розгляду.

Інші процесуальні можливості припинення подальшого розгляду справи зокрема шляхом укладення мирової угоди апеляційним судом не можуть бути вирішеними без спільної заяви учасників справи (укладення мирової угоди), або прийняття відмови від апеляційної скарги через відсутність відповідної заяви скаржника ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що сторони фактично врегулювали в досудовому порядку всі питання пов`язані із заборгованістю за кредитним договором, що свідчить про те, що між сторонами справи не залишилось неврегульованих спірних питань, колегія суддів доходить висновку про можливість закриття провадження за позовними вимогами Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 374, 377, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Богач Анатолій Анатолійович, задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай