КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/8584/23
провадження № 22-ц/824/5904/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», боржник: ОСОБА_1 , третя особа: приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Узунової Анастасії Михайлівни на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року у складі судді Янченка А. В.,

встановив:

В червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») звернулось до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Заяву обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Дорошкевич В. Л. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень».

02.02.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» просило замінити первісного стягувача ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні №63934237 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого 16.12.2020 на підставі виконавчого напису нотаріуса №90793 від 31.10.2020 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» на його правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, відкритому на підставі виконавчого напису № 90793, вчиненого 31.10.2020 року.

21.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Спиридонова К.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача). Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В. Л. виконавче провадження НОМЕР_2 було закінчено 09.01.2024 у зв`язку з повним погашенням заборгованості.

Розглядаючи заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» суд першої інстанції не врахував, що заявником не було вчинено жодних дій, спрямованих на відновлення виконавчого провадження, у зв`язку з чим фактично відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Заміна стягувача у провадженні, яке закінчилось з підстав повного виконання боржником своїх зобов`язань, не відповідає висновкам та позиції Верховного Суду та не може мати процесуальних наслідків.

19.02.2025 ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року без змін.

Посилається на те, що закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них.

13.03.2025 ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» звернулось до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

23.03.2025 представник боржника - адвокат Узунова А. М. звернулась до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, оскільки 25 березня 2025 року вона буде знаходитись у дорозі з відрядження.

За відсутності доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неявку представника боржника без поважних причин та можливість перегляду справи в його відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №90793, виданого 31.10.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованість у розмірі 38 189,89 грн.

02.02.2023 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №20230202, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», а ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» прийняло належні ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору про відступлення прав вимоги, що є його невід`ємною частиною.

З огляду на те, що до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» фактично перейшли всі права вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відносно боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку наявні передбачені законом умови для процесуального правонаступництва, а саме заміни сторони у виконавчому провадженні №63934237, відкритому на підставі виконавчого напису №90793, вчиненого 31.10.2020 приватним нотаріусом.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки останній зроблено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом першої інстанції не враховано, що 09 січня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. винесела постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. від 31 жовтня 2020 року № 90793 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованості у розмірі 38 189, 89 грн.

За змістом вказаної постанови, на рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів від боржника, достатня для погашення розміру боргу, основної винагороди та витрат виконавчого провадження. Боржником заборгованість погашена у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом має не лише формальний характер (фіксування процесуального правонаступництва), а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) викладено висновок про те, що реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Відповідно, лише до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

З урахуванням наведеного, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження.

Зазначені висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 127/2-2509/09.

З огляду на те, що виконавче провадження №63934237 закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а тому відповідно до вимог статті 40 указаного Закону України «Про виконавче провадження» таке виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року в справі №911/3411/14 виснувала, що після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду.

Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Вважаючи себе правонаступником стягувача та бажаючи набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу, після чого і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах.

Заявником не наведено доводів на підтвердження продовження існування у нього процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів після закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку зі скасуванням ухвали суду першої інстанції апеляційний суд вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат, а саме покласти на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» витрати зі сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Узунової Анастасії Михайлівнизадовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», первісний стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», боржник: ОСОБА_1 , третя особа: приватний виконавець Дорошкевич Віра Леонідівна, про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» ( ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.04.2025.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук