ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3139/23 Номер провадження 22-ц/814/1152/25Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі: Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року ухвалене у складі головуючого судді Максименко Л.В., повний текст судового рішення виготовлено 15.11.2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гадяцької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на спадкове майно, а саме на гараж, позначений у технічному паспорті літ. Б, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визнання права власності на спадкове майно залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що гараж № НОМЕР_1 розташований за адресою: АДРЕСА_2 , як і гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою АДРЕСА_2 не може входити до складу спадщини, оскільки спадкодавець за життя не набула на нього права власності у встановленому законом порядку, а тому відсутні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що спірний гараж, який побудований у 2000 році є предметом спадкування, тому він обґрунтовано звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки іншого способу оформити право власності на спірний гараж чинним законодавством не передбачено.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 була матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради №343-7 від 21.09.2000 р. ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 30 кв. м. по АДРЕСА_3 для будівництва гаража та надано дозвіл на його будівництво розміром 6,0 х 4,0 м та зобов`язано одержати дозвіл на будівництво та схему розміщення гаража в головного архітектора району, дозвіл на виконання будівельних робіт отримати в районній інспекції ДАБК.

Згідно рішення 19 сесії п`ятого скликання Гадяцької міської ради від 26.12.2007 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаража площею 0,0030 га в АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та рекомендовано їй виготовити Державний акт на право власності на землю.

За рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради №580 від 18.08.2017 щодо присвоєння поштової адреси гаражу по АДРЕСА_2 , збудованого згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 21.09.2000 №343-7, присвоєно об`єкту нерухомого майна гаражу, розташованому на земельній ділянці територіальної громади м. Гадяч поштову адресу: АДРЕСА_4 , гараж № НОМЕР_1 та зобов`язано ОСОБА_2 провести технічну інвентаризацію об`єкта та встановити адресну табличку на фасаді.

Згідно повідомлення ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» № 6409 від 19.06.2023 реєстрація права власності на гараж № НОМЕР_1 станом на лютий місяць 2004 р. за адресою: АДРЕСА_2 не проводилася.

Також не проводилася державна реєстрація права власності на гараж за адресою по АДРЕСА_3 . За технічним паспортом, виготовленим ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 19.06.2023 на збудований гараж № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт, або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради №03.1-24/48 від 20.07.2023 виданої ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 закріплена земельна ділянка на правах користування орієнтовною площею 0,0030 га. Дана земельна ділянка не приватизована та не передана в користування на умовах оренди і належить до комунальної власності Гадяцької міської територіальної громади.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 надавався дозвіл головним архітектором району на проведення робіт на земельній ділянці по АДРЕСА_3 на підставі рішення №343-7 від 21.09.2000, який був дійсний до 21.09.2000 р.

17 вересня 2020 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким гараж під номером АДРЕСА_5 заповіла ОСОБА_1 .

З постанови приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2023 вбачається, що 07.09.2022 була заведена спадкова справа №216/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яка проживала на день смерті в АДРЕСА_6 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 своїм заповітом, посвідченим 17.09.2020 приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу області Заєць Н. М. за реєстром №1585 заповіла гараж АДРЕСА_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Цим же заповітом інше майно заповіла ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 прийняв спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. ОСОБА_3 відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_1 , подавши про це заяву нотаріусу.

ОСОБА_4 заяву у встановлений законом строк не подав.

Приватним підприємством «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 19.06.2023 за № 6409 надано довідку, згідно якої інвентаризація на гараж за адресою АДРЕСА_2 , станом на лютий місяць 2004 року не проводилася.

Документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на гараж, що знаходиться в АДРЕСА_3 чи по АДРЕСА_4 , спадкодавець не надав.

Державна реєстрація права власності на гараж в АДРЕСА_3 чи по АДРЕСА_4 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, тому ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж АДРЕСА_5 та свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж АДРЕСА_7 після смерті ОСОБА_2 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що гараж № НОМЕР_1 розташований за адресою: АДРЕСА_2 , як і гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою АДРЕСА_2 не може входити до складу спадщини, оскільки спадкодавець за життя не набула на нього права власності у встановленому законом порядку

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 8постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17).

Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі №607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи - відповідно до рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради №343-7 від 21.09.2000 р. ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 30 кв. м. по АДРЕСА_3 для будівництва гаража та надано дозвіл на його будівництво розміром 6,0 х 4,0 м та зобов`язано одержати дозвіл на будівництво та схему розміщення гаража в головного архітектора району, дозвіл на виконання будівельних робіт отримати в районній інспекції ДАБК.

Згідно рішення 19 сесії п`ятого скликання Гадяцької міської ради від 26.12.2007 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаража площею 0,0030 га в АДРЕСА_3 , гараж № НОМЕР_2 ОСОБА_2 та рекомендовано їй виготовити Державний акт на право власності на землю.

За рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради №580 від 18.08.2017 щодо присвоєння поштової адреси гаражу по АДРЕСА_2 , збудованого згідно рішення виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 21.09.2000 №343-7, присвоєно об`єкту нерухомого майна гаражу, розташованому на земельній ділянці територіальної громади м. Гадяч поштову адресу: АДРЕСА_4 , гараж № НОМЕР_1 та зобов`язано ОСОБА_2 провести технічну інвентаризацію об`єкта та встановити адресну табличку на фасаді.

На момент отримання спадкодавцем у постійне користування земельної ділянки для будівництва порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва визначені були постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», та вподальшому з 22 вересня 2004 року регулювались постановою Кабінету Міністрів України №1243 «Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів».

Колегія суддів зазначає, що позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на гараж, позначений у технічному паспорті літ. Б, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , проте спадкодавець заповів позивачу гараж, розташований за іншою адресою: АДРЕСА_8 .

В матеріалах справи відсутні документи щодо зміни адреси гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на адресу АДРЕСА_4 , гараж № НОМЕР_1 .

Також, у матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що ОСОБА_2 надавався дозвіл на будівництво гаража за адресою АДРЕСА_4 , гараж № НОМЕР_1 та виділення для цього земельної ділянки, а також наявності у ОСОБА_2 документів, які підтверджують набуття нею права власності на зазначений гараж.

Отже, спірне майно не було введено у експлуатацію, а тому правильним є висновок місцевого суду про те, що гараж не є об`єктом цивільних прав, отже визнання права власності на вказане майно в судовому порядку не передбачено.

За вказаних обставин, належним способом захисту прав позивача у даному випадку може бути визнання в порядку спадкування прав забудовника, а не права власності на об`єкт.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Наведене вище свідчить про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль