Справа № 703/342/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 січня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №3730132 від 13 травня 2021 року в сумі 42750 гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 гривень 00 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 травня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомлення рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подав Заяву на отримання кредиту №3730132. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн з використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» направило відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб-сайті товариства, та є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідно до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.

Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10000 гривень.

Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є груби порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та 527 ЦК України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.530, 1082, 1084 ЦК України, 10 серпня 2021 року згідно умов Договору відступлення прав вимоги №06Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №3730132 від 13 травня 2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 42750 гривень 00 копійок, із яких: 10 000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту; 31750 гривень 00 копійок заборгованість за відсотками; 1000 гривень 00 копійок заборгованість за комісійними винагородами.

З вказаних обставин позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву.

04 березня 2025 рок ухвалою судді відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйко Г.А. про розгляд даної цивільної справи в порядку загального позовного провадження.

06 березня 2025 року, у встановлений судом строк, на адресу суду, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйка Г.А. на позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс», в якому останній зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вказує, що за умовами Анкети-заяви, 13 травня 2021 року відповідач запросив у позикодавця кредит у розмірі 20 000 гривень строк на 14 днів (до 27 травня 2021 року), однак позивачем не додано доказів погодження суми кредиту в розмірі 20 000 гривень, а тому вказана Анкета-заява (пропозиція, оферта) не була прийнята позикодавцем (акцептована, реалізована).

Зазначає, що платіжне доручення №46137214 від 13 травня 2021 року свідчить про складання позикодавцем даного бухгалтерського документу, за яким мало б бути перераховано 10 000 гривень на картковий банківський рахунок VISA № НОМЕР_1 грошові кошти на ім`я відповідача, однак у цьому документі: не вказується визначений банківський рахунок (не можливо встановити шість цифр (закриті - *); позивачем не надано доказів проведення даної бухгалтерської операції банком, як то наприклад, здійснено позивачем, надаючи до суду платіжну інструкцію №3730132 від 10 січня 2025 року (з відміткою про проведення банківської операції КБ «Акордбанк»), за якою було сплачено судовий збір; позивачем не додані докази про належність цього рахунку (VISA № НОМЕР_1 ) саме відповідачу. Тому і вказане платіжне доручення №46137214 від 13 травня 2021 року не можу бути належним доказом, який би підтверджував видачу позикодавцем кредитних коштів відповідачу за умовами договору кредиту.

За умовами п.1.2 договору кредиту, позикодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 10 000 гривень, однак належних доказів видачі позикодавцем готівки або перерахування коштів на банківський рахунок відповідачу (первинні бухгалтерські документи) позивачем не було долучено до матеріалів справи (позову), тобто вимога щодо стягнення боргу в 10 000 гривень за тілом кредиту (основного боргу) ґрунтується на припущеннях, тому і не підлягає стягненню.

За умовами п.1.3 договору кредиту, позикодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у кредит строком на 14 днів, за умовами п.1.4 договору кредиту, строк повернення кредитних коштів 27 травня 2021 року.

За умовами п.1.5.2 договору кредиту, позикодавець та відповідач так би мовити погодили відсоткову ставку на період погодженого строку користування кредитом у розмірі 1,25% на день і зазначили її розміру твердій сумі 1750 гривень, однак відповідач фактично не погоджував з позикодавцем відсоткової ставки у цьому розмірі (1,25% на день) за умовами цього договору кредиту, за наслідком чого у період з 13 травня 2021 року по 27 травня 2021 року було неправомірно нараховано 1750 гривень боргу за відсотками. Тобто позивач надав примірник договору кредиту в тій редакції, в якому на першій сторінці міститься п.1.5.2 із вказаною відсотковою ставкою 1,25% на день, які фактично відповідачем не погоджувались, оскільки відповідач просив позикодавця (подавав Анкету-заяву) надати йому у кредит грошові кошти в сумі 20 000 гривень під 1,25% на місяць, а не на день. На думку відповідача, позивач надав до суду примірник договору кредиту у тій редакції, який йому є найвигіднішим, оскільки саме цю сторінку №1 договору кредиту відповідач не погоджував з позикодавцем, тому наданий до суду примірник договору кредиту (в цій редакції) є нікчемним. Саме тому, на думку відповідача, є нагальна необхідність витребувати від позивача примірник договору кредиту підписаний відповідачем електронним підписом 13 травня 2021 року в тій редакції, де умови якого погоджені та підписані відповідачем. З вказаного, вимога позивача про стягнення 1750 гривень відсотків, нарахованих за період з 13 травня 2021 року по 27 травня 2021 року є безпідставними та необґрунтованими, а тому і не підлягають задоволенню.

За умовами п.1.6 договору, позикодавець та відповідач так би мовити погодили відсоткову ставку в розмірі 5% на день (500 гривень/день) поза межами погодженого строку користування кредитними коштами, однак відповідач фактично не надавав оферту Анкету-заяву від 13 травня 2021 року з цими умовами та не погоджував з позикодавцем відсоткові ставки у цьому розмірі (5% на день) за умовами цього договору кредиту, внаслідок чого у період з 28 травня 2021 року по 26 липня 2021 року було неправомірно нараховано 30 000 гривень боргу за відсотками. Тобто позивач надав примірник договору кредиту в тій редакції, в якому на першій сторінці міститься п.1.6 із вказаною відсотковою ставкою 5% на день, які фактично відповідачем не погоджувались, оскільки відповідач, навіть у спірній Анкеті-заяві від 13 травня 2021 року просив позикодавця надати йому тільки кредит грошові кошти в сумі 20 000 гривень під 1,25% на місяць (на строк користування 14 днів, без погодження будь-яких відсоткових ставок поза межами дії цих 14 днів користування). На думку відповідача, позивач надав до суду примірник договору кредиту у тій редакції, який йому є найвигіднішим, оскільки саме цю сторінку №1 договору кредиту відповідач не погоджував з позикодавцем, тому наданий до суду примірник договору кредиту (в цій редакції) є нікчемним. Саме тому, на думку відповідача, є нагальна необхідність витребувати від позивача примірник договору кредиту підписаний відповідачем електронним підписом 13 травня 2021 року в тій редакції, де умови якого погоджені та підписані відповідачем. З вказаного, вимога позивача про стягнення 30000 гривень відсотків, нарахованих за період з 28 травня 2021 року по 26 липня 2021 року є безпідставними та необґрунтованими, а тому і не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги 1000 гривень борг за комісійною винагородою, про що йдеться у позові, однак відповідач окремо та/або з іншим правочином не укладав з позикодавцем договору комісії. Також, позивач не вказує, які саме дії були вчинені позикодавцем як комісіонером за договором кредиту, тому і ця вимога є безпідставною та необґрунтованою, а тому і не підлягає задоволенню.

Додатково зазначає, що у відповідності до деталізованого розрахунку, який подано позивачем до позову, розмірі боргу з комісії вказано 0 гривень, але вказано наявність боргу за пенею в сумі 1000 гривень, яка як частка вимог по договору кредиту не передавалась від позикодавця до позивача за умовами договору про відступлення прав вимог №06Т від 10 серпня 2021 року.

Також вказує, що позивач звернувся до суду лише 20 січня 2024 року із вимогами про стягнення боргу в сумі 42750 гривень, строк виконання якого настав 27 травня 2021 року, з пропуском загального трьохрічного строку позовної давності. Відповідач вважає, що у позикодавця чи у позивача право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором кредиту виникло не пізніше 28 травня 2021 року (тривало 3 роки до 28 травня 2024 року) і станом на 20 січня 2025 року ці вимоги заявлені позивачем поза межами загального трьохрічного строку позовної давності, а саме зі спливом більше 3,5 років. Позивач у прохальній частині позовної заяви не просить суд поновити йому строк позовної даності за правовідносинами, які він набув права кредитора за відповідним договором про відступлення прав вимоги за №06Т, не надавши докази повного виконання (оплати всієї суми 3,5465 мл.грн) за умовами цього договору (графіком) до 29 жовтня 2021 року.

Відповідач наголошує, що позивачем, в порушення процесуальних норм права, із першою заявою до суду не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач очікував понести при звершенні до суду із позовом до відповідача. Саме тому витрати на правничу допомогу не можуть бути задоволені і мають бути відмовлені судом у повному обсязі.

Відповідач вважає, що позов позивача про стягнення заборгованості за договором кредиту №3730132 від 13 травня 2021 року в сумі 42750 гривень ґрунтується на припущеннях, не відповідає обставинам справи та не підтверджені належними доказами, вимоги заявлені поза межами строків позовної давності, а тому не підлягає стягненню.

За вказаних обставин відповідач просив суд: відмовити у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3730132 від 13 травня 2021 року в сумі 42750 гривень у повному обсязі; відмовити ТОВ» у відшкодуванні витрат на оплату судового збору та витрат, понесених на правничу допомогу у повному обсязі; враховуючи вимоги розумності та справедливості, вирішити питання про часткове відшкодування судових витрат в сумі 10 000 гривень, а саме витрати, які понесені ОСОБА_1 та які пов`язані із судовою роботою, підготовкою та подачею до суду документів у даній справі та представництво інтересів.

11 березня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь ТОВ «Діджи Фінанс» на відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйко Г.А., в якій вважає відзив на позовну заяву безпідставним та не обґрунтованим.

Вказує, що з боку відповідача відбулося підписання договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором W51160, 13 травня 2021 року о 18:37 год. Кредитний договір, який був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора свідчить про укладення між сторонами даного правочину та у відповідності до п.5.1 договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року включає в себе і підтвердження ознайомлення з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені у публічному доступі на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Отже, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Стороною відповідач до поданого відзиву на позовну заяву не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору або спростовування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані відповідача були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Будь-яких пояснень стосовно того, яким чином відповідні дані наявні у первісного кредитора представником відповідача не надано. Тобто доказів, які б спростовували створення відповідачем особистого кабінету на сайті ТОВ «Мілоан», належність засобів зв`язку, зокрема номеру мобільного телефону та електронної пошти, які використовувались при укладенні договору, іншій особі ніж ОСОБА_1 , а також як укладення самого договору, так і отримання коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Таким чином, позивач стверджує, що до матеріалів справи останній долучив належні та допустимі докази укладення договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , та відповідно доведено правомірність заявлених позовних вимог.

Відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року перерахувало відповідачу кредитні коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 в сумі 10000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №46137214 від 13 травня 2021 року. Перед отриманням кредиту ТОВ «Мілоан» отримав підтвердження, що відповідач має доступ до управління картковим рахунком № НОМЕР_2 та може розпоряджатись коштами на цьому рахунку. ТОВ «Мілоан» є фінансовою установою, що відповідно до наявності ліцензії може надавати лише одну фінансову послугу: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Здійснення переказу коштів не охоплюється цією ліцензією, а отже, для видачі кредитів в безготівковій формі, ТОВ «Мілоан» має залучати надавача платіжних послуг, яким у даному випадку є ТОВ «ФК «Елаєнс». Позивачу невідомий номер картки, як і первісному кредитору. Повний номер картки вводиться позивальником та автоматично зашифровується і зберігається у самій платіжній системі, через яку здійснюються платежі. Як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач надав копію платіжного доручення №46137214 від 13 травня 2021 року, що є первинним банківським документом та підтверджує надання кредитних коштів на зазначену відповідачем платіжну картку, номер якої вказано у платіжному дорученні. Такі умови перерахування коштів було погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, представник відповідача не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредитних коштів, з урахуванням того, що відповідач має при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних чи/або інформації як клієнт, в тому час як позивачем надано суду копію платіжного доручення №46137214 від 13 травня 2021 року, яка була отримана ТОВ «Діджи Фінанс» від попереднього кредитора.

З урахуванням умов кредитного договору до позовної заяви додано відомість про щоденні нарахування та погашення, яка підготовлена ТОВ «Мілоан», з врахуванням даних бухгалтерського обліку цієї компанії, з відображенням деталізованого розрахунку заборгованості, який містить період та складові суми заборгованості. Якщо відповідач не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявності заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав. Поряд з цим, за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним кредитним договором у ТОВ «Діджи Фінанс», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суду стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором. Окремо зауважує, що у відомості про щоденні погашення та нарахування за договором про споживчий кредит №3130132, зазначена складова заборгованості по пені у сумі 1000 гривень 00 копійок, є технічною опискою, оскільки, як вбачається із умов кредитного договору та змісту викладеного розрахунку, відповідач має непогашену заборгованість саме за комісією у сумі 1000 гривень 00 копійок, що слід врахувати під час ухвалення рішення у даній справі. Отже, з урахуванням викладеного, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив обґрунтування розрахунку кожної складової заборгованості за кредитним договором, що заявлено до стягнення.

Вказує, що загальна позовна давність (три роки) для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу за означеним договором про споживчий кредит продовжується на термін впровадження дії карантину та воєнного стану, а отже враховуючи продовження строків позовної давності на строк дії карантину з 11 березня 2020 року та зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану з 24 лютого 2022 року, позивачем не пропущений строк позовної давності з часу виникнення у нього права вимоги за означеним кредитним договором і до цього часу, а отже доводи відповідача, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» заявлені за межами строку позовної даності є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6000 гривень 00 копійок підлягають задоволенню. Натомість, представником відповідача не доведено, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень були фактичними і неминучими, а їхній розмірі обґрунтованим, а отже відсутні будь-які правові підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у такому розмірі.

За вказаних обставин, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд: поновити йому процесуальний строк для подання до суду доданих до даного клопотання доказів, а саме Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» (в редакції від 13 травня 2021 року); поновити йому процесуальний строк для подання клопотання про витребування доказів та витребувати від АТ «Універсал Банк» виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 за період з 13 травня 2021 року по 15 травня 2021 року; відмовити у задоволенні поданого представником відповідача клопотання про витребування доказів із ТОВ «Діджи Фінанс»; задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінан» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у справі.

Ухвалою суд від 24 березня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у поновленні процесуальних строків для подання доказів та витребування доказів, а також у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 13 травня 2021 року через сайт miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит №3730132, згідно якої: сума кредиту 10000 гривень 00 копійок у валюті українська гривня; строк кредиту - 14 днів з 13 травня 2021 року; дата повернення кредиту 27 травня 2021 року; сума до повернення 12750 гривень 00 копійок. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 1000 гривень 00 копійок нараховується одноразово за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 1750 гривень 00 копійок нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Рішення погоджено. Дата рішення 13 травня 2021 року. Погоджені умови кредитування по заяві 102861321: замовлена сума 20000 гривень 00 копійок; замовлений строк - 14 днів; погоджена сума - 10000 гривень 00 копійок; погоджений строк 14 днів; комісія за надання 10.00% одноразово; ставка процентів 1.25 % за кожен день користування (а.с.11).

У вказаній Анкеті-заяві на кредит, серед іншого зазначено процес оформлення та розгляду заяви №3730132, а саме: заповнення заяви 13 травня 2021 року; автоматична перевірки 13 травня 2021 року; перевірка у БКІ 13 травня 2021 року; скоринг 13 травня 2021 року; підтвердження зміни умов 13 травня 2021 року; обробляється 13 травня 2021 року; підписання договору 13 травня 2021 року; оброблено 13 травня 2021 року (а.с.11).

Таким чином, 13 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» прийнято рішення, яким погоджено надання відповідачу ОСОБА_1 кредиту у сумі 10 000 гривень 00 копійок, по заяві останнього №3730132, в якій останній просив надати йому кредит у сумі 20 000 гривень 00 копійок, при цьому з вказаним рішенням відповідач ОСОБА_1 погодився, оскільки 13 травня 2021 року відбулося підтвердження зміни умов кредитування та подальше укладення між сторонами договору про споживчий кредит, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйко Г.А. про те, що позивачем не додано доказів погодження суми кредиту в розмірі 20 000 гривень, а тому вищевказана Анкета-заява (пропозиція, оферта) не була прийнята позикодавцем (акцептована, реалізована).

13 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3730132 (індивідуальна частина) (а.с.27-30).

Згідно п.1.1 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10000.00 гривень у валюті: Українські гривні.

Згідно п.1.3 вказаного Договору, кредит надається строком на 14 днів з 13 травня 2021 року (строк кредитування).

Відповідно до п.1.4 зазначеного Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 13 травня 2021 року.

Згідно п.1.5 вказаного Договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2750.00 гривень в грошовому виразі та -100.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12750.00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишитися незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Відповідно до п.1.5.1 зазначеного Договору, комісія за надання кредиту 1000.00 гривень, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Згідно п.1.5.2 вказаного Договору, проценти за користування кредитом 1750.00 гривень, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 зазначеного Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п.1.7 вказаного Договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в п.п.2.2, 2.3 цього договору.

Відповідно до п.2.1 зазначеного Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно п.2.2 вказаного Договору, плата за кредитом: п.2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3. договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору; п.2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору; п.2.2.3 проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п.1.6 та процентною ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмірі стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.

Відповідно до п.2.3.1.2 зазначеного Договору, пролонгація строку кредитування на стандартних (базових умовах) позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодацем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

Згідно п.2.3.2 вказаного Договору, розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст.212 ЦК України, і яка(і) полягає(ють) у: а) здійснені платежу(а) позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування визначеного згідно п.1.3, п.2.3.1.1, п.2.3.1.2 Договору. Після настання визначених в підпунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин, умови кредитування договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п.1.4, змінюється пропорційно строку пролонгації. Зміни умов договору разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребує будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком.

Відповідно до п.3.2.6 зазначеного Договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за договором.

Згідно п.4.2 вказаного Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахування пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п.6.1 зазначеного Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Згідно п.6.3 вказаного Договору, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що, зокрема ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.6.4, 6.5 зазначеного Договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентно отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно п.7.1 вказаного Договору, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати встановленої п.1.4 договору.

Як вбачається з Графіка платежів, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, датою платежу є 27 травня 2021 року. До сплати: кредит 10000 гривень 00 копійок, комісія за надання кредиту 1000 гривень 00 копійок, проценти 1750 гривень 00 копійок, разом 12750 гривень 00 копійок (а.с.31).

У Паспорті споживчого кредиту №3730132, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, передбачено, що основними умовами кредитування з урахуванням побажань споживача є: тип кредиту кредит; сума кредиту 10000 гривень 00 копійок; строк кредитування 14 днів; мета отримання задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника; спосіб надання переказ на картковий рахунок. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача не передбачається; процентна ставка 1,25 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 договору. Стандартна (базова) ставка 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3 договору на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 договору; тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 1000 гривень 00 копійок, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (а.с.31-зворот-32).

Також у розділі 5 «Додаткова інформація» вказаного Паспорту споживчого кредиту, позичальник може продовжити строк кредитування на стандартних (базових) умовах відповідно до п.2.3.1.3 Договору, на 1 день, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загально не може перевищувати 60 днів. Протягом періоду, на який продовжено строк кредитування на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом.

При дослідженні додатків до позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс», які надійшли на адресу суду через систему «Електронний суд» та приєднані даної цивільної справи у електронній формі в судовій системі «Д-3», що роздруковані судом для формування паперової справи, встановлено, що договір про споживчий кредит №3730132 (індивідуальна частина), який укладений 13 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , а також додатки до нього якими є: Графіка платежів (додаток №1 до договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року); Паспорт споживчого кредиту №3730132 (додаток №2 до Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року), підписані відповідачем ОСОБА_1 13 травня 2021 року о 18 годині 37 хвилин електронним підписом одноразовим ідентифікатором W51160.

Підписавши вищевказаний договір відповідач ОСОБА_1 погодився з умовами надання йому ТОВ «Мілоан» грошових коштів та підтвердив досягнення між ним та позикодавцем всіх істотних умов договору.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Загоруйко Г.А. стверджуючи, що: за умовами п.1.5.2 договору кредиту, позикодавець та відповідач так би мовити погодили відсоткову ставку на період погодженого строку користування кредитом у розмірі 1,25% на день і зазначили її розміру твердій сумі 1750 гривень, однак відповідач фактично не погоджував з позикодавцем відсоткової ставки у цьому розмірі (1,25% на день) за умовами цього договору кредиту; за умовами п.1.6 договору, позикодавець та відповідач так би мовити погодили відсоткову ставку в розмірі 5% на день (500 гривень/день) поза межами погодженого строку користування кредитними коштами, однак відповідач фактично не надавав оферту Анкету-заяву від 13 травня 2021 року з цими умовами та не погоджував з позикодавцем відсоткові ставки у цьому розмірі (5% на день) за умовами цього договору кредиту, а також висловлюючи думку про те, що позивач надав до суду примірник договору кредиту у тій редакції, який йому є найвигіднішим, оскільки саме цю сторінку №1 договору кредиту відповідач не погоджував з позикодавцем, тому наданий до суду примірник договору кредиту (в цій редакції) є нікчемним, не подав до суду Договору про споживчий кредит №3730132 (індивідуальна частина), який укладений 13 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 , який би містив інші умови кредитування, які були погоджені сторонами у вказаному договорі, а також не врахував, що такі доводи суперечать заповненій відповідачем ОСОБА_1 13 травня 2021 року через сайт miloan.ua анкеті-заяві на кредит №3730132, в якій погодженою процентною ставкою є саме 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, та підписаним електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачем ОСОБА_1 . Графіку платежів, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, в якому відображено проценти у сумі 1750 гривень 00 копійок, та Паспорту споживчого кредиту №3730132, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, в якому відображені процентна ставка 1,25 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 договору, та стандартна (базова) ставка 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3 договору на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 договору.

При цьому, суд звертає увагу, що стороною відповідача не піддаються сумнівам відомості, які відображені у заповненій відповідачем ОСОБА_1 13 травня 2021 року через сайт miloan.ua анкеті-заяві на кредит №3730132, та у підписаних електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачем ОСОБА_1 . Графіку платежів, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, і Паспорті споживчого кредиту №3730132, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року.

Крім того, представник відповідача, висловлюючи думку, яка за своєю суттю не є клопотанням про витребування доказів, яке адресоване суду, щодо нагальної необхідності витребувати від позивача примірник договору кредиту підписаний відповідачем електронним підписом 13 травня 2021 року в тій редакції, де умови якого погоджені та підписані відповідачем, з відповідним клопотанням до суду не звертався, при цьому такий примірник договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року був доданий до позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс», яка надійшла на адресу суду через систему «Електронний суд», як додаток, та приєднаний до даної цивільної справи у електронній формі в судовій системі «Д-3», з якого судом для формування паперової справи роздрукована його копія.

Вищевказані положення договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року недійсними не визнавалися, факт неукладеності договору не встановлювався, внаслідок чого в силу приписів ст.6, 627 ЦК України, підписавши цей договір, відповідач ОСОБА_1 погодився із запропонованими умовами кредитування, у тому числі з розміром процентів та строком їх нарахування.

Відповідно до платіжного доручення №46137214 від 13 травня 2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 грошові кошти, згідно договору 3730132, у сумі 10000 гривень 00 копійок (а.с.34).

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву стороною відповідача не заперечується факт укладення вищевказаних договорів, факт належності відповідачу банківської картки № НОМЕР_2 та надання номеру даної банківської картки у розпорядження ТОВ «Мілоан» для перерахування йому кредитних коштів, а також надходження на дану картку кредитних коштів у сумі 10000 гривень 00 копійок, на підставі договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, а лише вказує на ненадання відповідних доказів позивачем.

При цьому, відсутність доказів, які б свідчили про звернення відповідача ОСОБА_1 з моменту укладення вищевказаного договору до даного часу до ТОВ «Мілоан» з приводу невиконання останнім своїх зобов`язань за зазначеним договором, тобто неперерахування грошових коштів, у визначеному сторонам договору розмірі, на його банківську картку, об`єктивно вказує на належне виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за вказаним договором та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів за цим договором у розмірі, визначеному сторонами.

Також, відповідно до абз.2 ч.1 ст.1076 ЦК України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк. Банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Представник відповідача стверджуючи у відзиві на позовну заяву про те, що позивач не надав до суду доказів видачі позикодавцем готівки або перерахування коштів на банківський рахунок, не звернув увагу на те, що перерахування кредитних коштів за вищевказаними договорами відбувалося на рахунок відповідача ОСОБА_1 у банківській установі та до вказаних відомостей позивач доступу не має, оскільки такі відомості є даними клієнта банку, які не підлягають розголошенню.

Крім того, розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Оскільки, кредитні кошти за вказаними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Верховним Судом України в постанові від 24 лютого 2016 року за №6-50цс16 наголошується, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів від ТОВ «Мілоан» на підставі вищевказаного договору, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо недоведеності позивачем факту надання відповідачу кредитних коштів за вищевказаним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» доведено факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 . Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, який доданих до матеріалів цивільної справи, а також отримання відповідачем ОСОБА_1 на підставі вказаного договору кредитних коштів в сумі 10000 гривень 00 копійок.

Однак, згідно матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором як у строк, визначений у п.1.4 Договору, тобто до 27 травня 2021 року, так і у строк, визначений п.2.3.1.2 Договору, тобто протягом 60 днів після закінчення строку, передбаченого п.1.4 Договору, щодо повернення кредиту, нарахованих процентів та комісії не виконав, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, сформованою ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3730132, відповідно до якої відповідач ОСОБА_1 за вказаним договором має заборгованість у загальній сумі 42750 гривень 00 копійок, з яких: 10000 гривень 00 копійок заборгованість по тілу кредиту, 31750 гривень 00 копійок заборгованість по процентам, 1000 гривень 00 копійок заборгованість по пені (а.с.22).

При цьому, з огляду на викладені у вказаній відомості про щоденні нарахування та погашення, згідно якої найменуваннями операції є виключно надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту та нарахування процентів згідно п.1.5.2 та п.1.6 договору, натомість нарахування пені не здійснювалося, суд погоджується з доводами позивача ТОВ «Діджи Фінанс» щодо допущення ТОВ «Мілоан» технічної описки при зазначенні складових загальної заборгованості за Договору про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, внаслідок чого враховує складовою такої заборгованості саме борг за комісією у сумі 1000 гривень 00 копійок замість боргу за пенею у сумі 1000 гривень 00 копійок.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами у сумі 10000 гривень 00 копійок, був визначений при укладенні договору виходячи зі ставки 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, як це встановлено п.1.5.2 договору, та з урахуванням виконання відповідачем ОСОБА_1 положень п.1.4 договору, відповідно до яких останній мав повернути кредит і сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 27 травня 2021 року.

Натомість, укладаючи Договір про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року сторони, серед іншого, також погодили відкладальні обставини, відповідно до ст.212 ЦК України, які застосовуються внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_1 положень п.1.4 цього договору, тобто не повернення кредиту, не сплату комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27 травня 2021 року, та продовження користування ним кредитними коштами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання у строк, визначений п.1.4 договору, та продовжив користуватися кредитними коштами після 27 травня 2021 року, суд приходить до висновку, що внаслідок таких дій відповідача ОСОБА_1 , у відповідності до положень п.2.3.2 договору, відбулася зміна умов договору щодо строку кредитування на умови, які визначені у п.2.3.1.2 договору, у зв`язку з чим строк кредитування пролонговано на стандартних умовах на строк, який не може перевищувати 60 днів, а процентною ставкою, яка застосовується у межах пролонгованого строку кредитування, є 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

За таких обставин, максимальний строк кредитування за вказаним договором становить 74 дні, починаючи з дня наступного після укладення договору, тобто з 14 травня 2021 року по 26 липня 2021 року, а проценти за користування кредитом нараховуються за ставками: з 14 травня 2021 року по 27 травня 2021 року включно 1.25 відсотків від фактично залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору); з 28 травня 2021 року по 26 липня 2021 року включно 5.00 відсотків від фактично залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6 договору).

Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованою ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3730132, позичальником за яким є відповідач ОСОБА_1 , ТОВ «Мілоан» у період з 14 травня 2021 року по 26 липня 2021 року включно щоденно нараховував проценти за користування кредитним коштами, а саме: у період з 14 травня 2021 року по 27 травня 2021 року включно згідно п.1.5.2 договору у сумі 125 гривень 00 копійок (становить 1.25 відсотки від суми позики 10000 гривень 00 копійок); у період з 28 травня 2021 року по 26 липня 2021 року включно згідно п.1.6 договору у сумі 500 гривень 00 копійок (становить 5.00 відсотків від суми позики 10000 гривень 00 копійок).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договору у строк кредитування, визначений п.1.4 договору, та продовжив користуватися кредитними коштами протягом всього пролонгованого строку кредитування, визначеного п.2.3.1.2 договору, тобто протягом 60 днів з дня наступного, після закінчення строку кредитування, визначеного п.1.4 договору, суд приходить до висновку, що нарахування процентів, які відображені у відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованою ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №3730132, відбулося у відповідності до умов договору та їх розрахунок є арифметично вірним.

З урахуванням викладеного, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйка Г.А., у тому числі з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у цивільній справі №444/9519/12, про безпідставність та необґрунтованість вимог позивача про стягнення 1750 гривень відсотків, нарахованих за період з 13 травня 2021 року по 27 травня 2021 року, та стягнення 30000 гривень відсотків, нарахованих за період з 28 травня 2021 року по 26 липня 2021 року.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній станом на 13 травня 2021 року), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній станом на 13 травня 2021 року), до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту, входять до витрат за споживчим кредитом, сплату відповідачем ОСОБА_1 яких у сумі 1000 гривень 00 копійок передбачено Договором про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року, внаслідок чого посилання на положення ст.1011 ЦК України (Договір комісії), як на підставу для відмови у стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у сумі 1000 гривень 00 копійок, суд не приймає до уваги.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Діджи Фінанс» (Новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №06Т (а.с.13-20).

Згідно п.1.1 вказаного Договору, на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Відповідно до п.1.2 зазначеного Договору, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказаних у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до п.6.2.3 зазначеного Договору, права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношення до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому, виконання новим кредитом та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставною для оформлення відступлення права вимого. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.

Згідно п.6.3 вказаного Договору, з моменту переходу до нового кредитора прав вимога, відповідно до умов п.6.2.3 цього договору, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) кредитора за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які новий кредитор одержавить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.

З огляду на викладені умови Договору про відступлення прав вимоги №06Т від 10 серпня 2021 року, перехід права від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості), пов`язаний виключно з моментом підписання сторонами цього договору, та не пов`язують такий момент зі сплатою ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ТОВ «Мілоан» плати за цим договором, у зв`язку з чим суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйка Г.А. на не надання доказів повного виконання (оплати всієї суми 3,5465 мл.грн) за умовами цього договору (графіком) до 29 жовтня 2021 року.

Згідно Витягу з Додатку до Договору відступлення прав вимоги №06Т від 10 серпня 2021 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3730132 від 13 травня 2021 року у загальній сумі 42750 гривень 00 копійок, з яких: 10000 гривень 00 копійок сума заборгованості за тілом; 31750 гривень 00 копійок сума заборгованості за відсотками; 1000 гривень 00 копійок сума заборгованості за комісією (а.с.21).

Доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 вищевказаної заборгованості як позивачу, так і попередньому кредитору, матеріали справи не містять.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Загоруйко Г.А. заявив про застосування до даних правовідносин (спірних позовних вимог) трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з цим, відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності звернення позивача ТОВ «Діджи Фінанс» до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №3730132, який укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 13 травня 2021 року, не був пропущений, внаслідок чого правові підстави для застосування строку позовної давності у даній справі відсутні.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції в національній валюті №3730132 від 10 січня 2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок (а.с.1).

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Крім того, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

01 листопада 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (Клієнт) та адвокатом Стародуб І.В. (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги №42649746 (а.с.24-26).

Згідно п.1.1 вказаного Договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору, загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п.4.8 даного договору, а також гонорар, який зазначений у п.4.9 даного договору.

Згідно п.4.4 вказаного Договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надається клієнту особисто або надсилається адвокатом факсимільним зв`язком, поштою або на електронну пошту, вказану в договорі.

30 листопада 2024 року між адвокатом Старобуд І.В. та клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Додаткову угоду №3730132 до Договору №42649746 про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року (а.с.33).

Відповідно до п.1 зазначеної Додаткової угоди, вирішено розширити розділ «1. Предмет договору» та доповнити новим пунктом такого змісту: «1.2 Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У позовній заяві ТОВ «Діджи Фінанс» щодо орієнтовного розрахунку судових витрат повідомило суд, що судові витрати позивача складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень 00 копійок.

При цьому, до позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» додані докази понесених судових витрат як зі сплати судового збору, так і на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин, твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загоруйка Г.А., як на підставу для відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, про те, що позивачем, в порушення процесуальних норм права, із першою заявою до суду не подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат, які позивач очікував понести при звершенні до суду із позовом до відповідача, не узгоджується з матеріалами справи та їм суперечить, внаслідок чого не приймається судом до уваги.

30 листопада 2024 року адвокатом Стародуб І.В. та клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс» складено Акт №3730132 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), згідно якого, відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №42649746 від 01 листопада 2024 року, Додаткових угод, на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги позовом ТОВ «Діджи Фінанс» про стягнення кредитної заборгованості, склали цей акт про наступне: 1. Сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 гривень, зокрема: 1). Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс»: час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) 1,5 години; вартість наданих послуг і виконаних робіт 1500 гривень; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт 2250 гривень; 2). Складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач: час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) 3 години; вартість наданих послуг і виконаних робіт 1000 гривень; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт 3000 гривень; 3). Формування додатків до позовної заяви (письмові докази): час, витрачений на виконання робіт (надання послуг) 1 година; вартість наданих послуг і виконаних робіт 750 гривень; загальна вартість робіт, наданих послуг і виконаних робіт 6000 гривень. У даному акті зазначено, що оплата професійної правничої допомоги адвоката здійснюється клієнтом у повному обсязі при підписанні відповідного акту (а.с.10).

У детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, складений адвокатом Стародуб І.В. на підстав договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 листопада 2024 року та додаткової угоди, викладені: склад, обсяг та витрати виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом; час, витрачений на виконання робіт (надання послуг); вартість наданих послуг і виконаних робіт; загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт, які є аналогічними виконаним роботам (наданих послуг), що зазначені у Акт №3730132 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 листопада 2024 року (а.с.23).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача ТОВ «Діджи Фінанс» на правову допомогу адвоката Стародуб І.В. у розмірі 6000 гривень є співмірними із складністю цієї справи, яка була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, ціною позову та наданими адвокатом обсягом послуг та затраченим часом під час підготовки позовної заяви, вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають покладенню на відповідача.

При цьому, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають задоволенню у повному обсязі, підстав для покладення на позивача витрат відповідача ОСОБА_1 на правову допомогу суд не вбачає.

На підставі викладеного, відповідно до ст.525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст.4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса: Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1, , заборгованість за договором про споживчий кредит №3730132 від 13 травня 2021 року у сумі 42750 (сорок дві тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, а всього 51172 (п`ятдесят одна тисяча сто сімдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко