Справа № 464/8143/24
пр.№ 2/464/136/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 126265,63 грн., понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., та судовий збір у розмірі 1262,66 грн.

В обґрунтування вимог позову покликається на те, що 08.07.2024 у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 . ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Додж», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження. 19.08.2024 постановою Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як водія автомобіля «Додж», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у АТ «СК «ББС Іншуранс», страхова суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн. У зв`язку з чим, 08.07.2024 ОСОБА_4 звернувся до АТ «СК «ББС Іншуранс» із заявою про виплату страхового відшкодування. У відповідь, АТ «СК «ББС Іншуранс» 26.08.2024 здійснило позивачу виплату страхового відшкодування у межах ліміту по Полісу 121 636,15 грн. Також 13.09.2024 позивачу відшкодовано витрати за евакуатор з місця ДТП у розмірі 2 500,00 грн. З метою визначення розміру збитку, завданого автомобілю «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 направлено звернення до СПД ФО ОСОБА_5 , зокрема для визначення утилізаційної вартості КТЗ. Згідно Звіту №774/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ, складеного 31 липня 2024 року - утилізаційна вартість КТЗ становить 58 884,47 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 становить 524 542,19 грн.; ринкова вартість пошкодженого ТЗ становить 215 183,14 грн. Отже, з урахуванням того, що вартість відновлювального ремонту ТЗ значно перевищує ринкову вартість автомобіля, автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_2 , являється фізично знищеним. Таким чином, розрахунок розміру матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 по ДТП 08.07.2024 з відповідача стосовно розміру збитку по пошкодженому ТЗ наступний: 211 636,15 грн. (вартість матеріального збитку згідно Звіту 167650) - 58 884,47 грн. (утилізаційна вартість згідно Звіту 774/24) 121 636,15 грн. (виплата страхового відшкодування АТ «СК «ББС Іншуранс») 2500,00 грн. (витрати за евакуатор з місця ДТП, відшкодовані АТ «СК «ББС Іншуранс») = 28 615,53 грн. Крім того, ОСОБА_4 як власнику пошкодженого транспортного засобу підлягають відшкодуванню витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач з причин незалежних від нього, а саме для доставки пошкодженого його КТЗ на штрафний майданчик і звідти на місце огляду СТО звертався до осіб, що надають послуги евакуації ТЗ, зокрема ФО ОСОБА_6 на суму 1650,00 грн. та до ФОП ОСОБА_7 на суму 2500,00 грн., разом 4 150,00грн. Оскільки АТ «СК «ББС Іншуранс» 13.09.2024 відшкодувало витрати за евакуатор з місця ДТП у розмірі 2 500,00 грн., відтак витрати позивача на доставку пошкодженого автомобіля на штрафний майданчик і звідти на місце огляду СТО, повинен відшкодувати ОСОБА_2 , як винна у ДТП особа. За складання Звіту 774/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивачем сплачено ФОП ОСОБА_5 по Договору № 774/24 від 16.07.2024 року 4 500,00 грн. Окрім того, ОСОБА_1 є батьком в багатодітній сім`ї. Найменший його син 2017 року народження. У зв`язку з чим, дружина позивача не працює, а здійснює догляд за всіма трьома дітьми в родині. Отже, ОСОБА_1 являється єдиним годувальником в родині і повинен працювати з метою забезпечення належного рівня проживання його і його родини. У ДТП 08.07.2024 його ТЗ пошкоджено так, що відновленню він не підлягає. У зв`язку з чим, для забезпечення своєї мобільності, а також волонтерської діяльності, з метою здійснення можливості виконувати свої трудові функції і, в тому числі, допомагати дружині з малолітніми дітьми і утримувати свою сім`ю, останній змушений був укласти Договір прокату (оренди) рухомого майна № 5272 від 09.07.2024. Відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав у платне строкове володіння і користування автомобіль Kia Sportage, д/н НОМЕР_3 на період з 09.07.2024 по 06.10.2024. Згідно рахунку від 09.07.2024, вартість послуг по вказаному договору становить 89 000,00 грн., які позивачем сплачено. Таким чином, з підстав того, що вказані витрати позивачем здійснено з метою відновлення його порушеного права і можливості забезпечити належний рівень проживання його та його багатодітної родини в умовах війни, зокрема трьох дітей і дружини, відповідач, на підставі статті 22 ЦК України, зобов`язаний їх відшкодувати як винна у ДТП особа. Отже, з урахуванням вказаного вище, по ДТП 08.07.2024 ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 реальні збитки у розмірі 126 265,63 грн.: 211 636,15 грн. (вартість матеріального збитку згідно Звіту 167650) - 58 884,47 грн. (утилізаційна вартість згідно Звіту 774/24) 121 636,15 грн. (виплата страхового відшкодування АТ «СК «ББС Іншуранс») 2500,00 грн. (витрати за евакуатор з місця ДТП, відшкодовані АТ «СК «ББС Іншуранс») + 4 150,00 грн. (витрати за евакуатор) + 4500,00 грн. (витрати за проведення оцінки пошкодженого ТЗ) + 89 000,00 грн. (витрати за прокат автомобілю по Договору від 09.07.2024) = 126 265,63 грн.).

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 28 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 02 грудня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

16.12.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача, була застрахована у АТ «СК «ББС Іншуранс» згідно полісу ЕР-220975121 з визначеною страховою сумою на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 160000 грн. Відповідач вважає, що позивач безпідставно ставить питання про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди за наявності залишку ліміту відповідальності страховика. Згідно виготовленого на замовлення страховика Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 28.07.2024 вартість матеріального збитку складає 211636,54 грн., ймовірна ринкова вартість автомобіля в пошкодженому стані складає 90000 грн. Таким чином, позивач самостійно наперед визначив порядок відшкодування йому матеріальної шкоди за виключенням вартості залишеного позивачем собі пошкодженого автомобіля, у зв`язку з чим йому виплачено страховиком матеріальну шкоду в розмірі 121636,15 грн. (211636,54 грн. 90000 грн.). Окрім того, позивач не ставив перед страховиком питання про відшкодування йому в межах ліміту відповідальності страховика ще й суми в розмірі 4150 грн. нібито витрат з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а тому покладення таких витрат на відповідача за умови наявності залишку ліміту відповідальності страховика, суперечить меті інститут цивільно-правової відповідальності. Безпідставними є також вимоги позивача про стягнення 4500 грн. витрат за проведення звіту 774/24, оскільки потреби у замовленні ще одного звіту при використанні позивачем даних звіту виготовленого на замовлення страховика не було. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат за прокат автомобіля, то згідно вимог ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Договір прокату (оренди) рухомого майна №5272 від 09.07.2024 укладений ФОП ОСОБА_8 з фізичною особою ОСОБА_1 нотаріально не посвідчений. Таким чином, Договір прокату (оренди) рухомого майна №5272 від 09.07.2024 в силу ст.220 ЦК України є нікчемним.

27.12.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що твердження викладені у відзиві є помилковими, необґрунтованими та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Розрахунок розміру матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 по ДТП є наступним: 211636,15 грн (вартість матеріального збитку згідно звіту 167650) 58884,47 грн. (утилізаційна вартість згідно звіту 774/24) 121636,15 грн. (виплата страхового відшкодування АТ «СК «ББС Іншуранс») 2500 грн. (витрати за евакуатор з місця ДТП відшкодовані страховиком) = 28615,53 грн. Просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 10 лютого 2025 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс».

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08.07.2024 о 16:00 год ОСОБА_2 у м.Львові на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Миколайчука П.Орлика Щурата, керуючи транспортним засобом марки «Dodge Journey» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до перехрестя із другорядної дороги вул. Щурата, не дав дорогу автомобілю марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який наближався до перехрестя по головній дорозі вул. Миколайчука, внаслідок чого відбулося зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, порушивши вимоги п.2.3б, п.16.11 Правил дорожнього руху України.

Наведене стверджується постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 19.08.2024, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, згідно звіту №167650 від 28.07.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 до пошкодження 211636,15 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля 700286,54 грн., вартість матеріального збитку 211636,15 грн.

Відповідно до довідки №170610 від 18.08.2024 ймовірна ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 90000 грн.

Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування складеного АТ «СК «ББС Іншуранс» ОСОБА_1 , як потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 121636,15 грн.

22.08.2024 АТ «СК «ББС Іншуранс» прийнято наказ №120430/1/1 Про виплату (перерахування) страхового відшкодування ОСОБА_1 по полісу ЕР-220975121 у розмірі 121636,15 грн.

Окрім того, ФОП ОСОБА_9 здійснено евакуацію автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, маршрутом: м.Львів, вул. Миколайчука а.д. Київ Чоп 0 км + 550 м, вартість послуги 2500 грн. Вказане підтверджується квитанцією від 08.07.2024 ФОП ОСОБА_9 .

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що АТ «СК «ББС Іншуранс» відшкодовано позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , шкоду у розмірі 121636,15 грн. та витрати на евакуацію автомобіля з місця ДТП у розмірі 2500 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Із змісту пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Dodge Journey» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 на момент скоєння ДТП була застрахована АТ «СК «ББС Іншуранс», згідно полісу №ЕР-220975121. За цим полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-IV) у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі №1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Крім того, у Постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 Велика Палата Верховного Суду враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (АТ СК «ІНГО») обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).

Статтею 30 Закону №1961-IV передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач отримав страхове відшкодування, яке розраховане саме як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди на підставі звіту №167650 від 28.07.2024 про оцінку вартості матеріального збитку та довідки №170610 від 18.08.2024 (211636,15 грн 90000,00 грн = 121636,15 грн.)

Окрім того, у даній справі позивачем з метою визначення розміру збитків залучено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , яким складено звіт №774/24 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Згідно звіту №774/24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 31.07.2024, ринкова вартість транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 215183,14 грн., вартість відновлювального ремонту 524542,19 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 203528,19 грн., утилізаційна вартість КТЗ 58884,47 грн.

Якщо брати до уваги звіт №774/24, яким позивач обґрунтовує позовні вимоги, то вартість страхового відшкодування, розрахована згідно положень статті 30 Закону №1961-IV, складає 156298,67 грн. (215183,14 грн.- 58884,47 грн.), що не перевищує ліміту відповідальності страховика (160000 грн.).

Таким чином, позивач провівши оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (звіт №774/24), не звернувся до страховика (АТ «СК «Іншуранс») із звітом та заявою про виплату страхового відшкодування, а пред`явив претензію, а в подальшому позов до відповідача (страхувальника).

Відтак, враховуючи те, що розмір завданої шкоди позивачу не перевищує ліміт відповідальності страховика (160000 грн.), суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача в частині стягнення матеріального збитку задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь вартості послуг оренди автомобіля у розмірі 89000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 2 ст.215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи договору прокату (оренди) рухомого майна №5272 від 09.07.2024 укладеного між ФОП ОСОБА_8 та фізичною особою ОСОБА_1 , такий нотаріально не посвідчений.

Відтак, суд приходить до висновку, що вищезазначений договір є нікчемним.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача вартості послуг оренди автомобіля задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 76-82, 133, 135, 137, 139, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 03 квітня 2025 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Борачок М.В.