СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/194/25
Провадження №2/547/222/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області, головуючий суддя В.Ф.Харченко, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернувся до суду із позовом в електронній формі до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором № 11.03.2024-100003030 від 12.03.2024, внаслідок чого станом на 12.02.2025 утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 35341,52 грн, яка складається із: 15702,79 грн заборгованості за тілом кредиту, 15388,73 грн заборгованості за відсотками, 4250,00 грн неустойки. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн.

Ухвалою від 24.02.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов; повідомлено відповідачеві, що 11.02.2025 позивач надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення № 210 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі.

01.03.2025 відповідач копію ухвали суду та судове повідомлення не отримав за зареєстрованим місцем проживання через відсутність за ним, що є належним врученням відповідачеві судового повідомлення (а.с. 26, 32, 33).

Станом на 02.04.2025 суд не отримував від відповідача відзив на позов або будь-яких інших документів у справі.

Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові дані і докази, суд встановив таке.

Між позивачем, як кредитодавцем, і відповідачем, як позичальником, 12.03.2024 укладено кредитний договір № 11.03.2024-100003030 (кредитної лінії) згідно якого відповідачеві надано кредит у сумі 17000,00 грн строком на 140 дні. Дата повернення (виплати) кредиту 29.07.2024. Процентна ставка фіксована незмінна 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом на кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82 % = (19617,71 ? 17000) ? 140 100 %. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту на кількість днів користування Кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469,21 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 36617,71 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 19617,71 грн. Неустойка 170,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. Вказаний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Е992, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 8-12).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про отримання відповідачем у позивача 17000,00 грн кредитних коштів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Квитанцією системи LIQPAY від 12.03.2024 підтверджено сплату позивачем відповідачеві 17000,00 грн як кредиту за договором № 11.03.2024-100003030 (а.с. 20).

Отже позивач належним чином виконав своє договірне зобов`язання із надання кредиту відповідачеві.

Заборгованість відповідача за договором не погашена і станом на 12.02.2025 складає 35341,52 грн, що включає: 15702,79 грн заборгованості за тілом кредиту, 15388,73 грн заборгованості за відсотками та неустойки 4250,00 грн, на що вказує складений позивачем розрахунок (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку окрім як щодо неустойки.

Так, щодо стягнення з відповідача 4250,00 грн неустойки, суд зазначає що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення 4250,00 грн неустойки оскільки позивач мав її списати в силу зазначеного припису закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за Договором. Відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором і позов підлягає частковому задоволенню у сумі 15702,79 грн заборгованості за кредитом і 15388,73 грн заборгованості за відсотками.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК).

Відтак суд покладає на відповідача 2131,09 грн витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 ? 35341,52 (15702,79 + 15388,73)) (а.с. 22).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 133, 134, 137, 141, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 11.03.2024-100003030 від 12.03.2024, яка складається із 15702,79 грн заборгованості за тілом кредиту та 15388,73 грн заборгованості за відсотками.

У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 4250,00 грн неустойки за кредитним договором № 11.03.2024-100003030 від 12.03.2024 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" 2131,09 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ідентифікаційний код 37356833).

Відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повне рішення складене 02.04.2025.

Суддя В.Ф.Харченко