Справа № 953/2954/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Юрлагіної Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горшкова Галина Іванівна до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Горшкова Г.І., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за відповідачем 16.08.2022 року;

- в порядку поділу сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля, тобто 315 000 грн, визнавши за ОСОБА_2 право особистої власності на автомобіль MERCEDES BENZ;

- визнати право власності на 1/2 частини грошового вкладу на ім`я ОСОБА_2 , які знаходяться на його рахунках НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які відкриті в АТ КБ «Приватбанк».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 визначено головуючого суддю Юрлагіну Т.В.

Після надходження позовної заяви суд вирішує питання щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, або відкриває провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд прийшов до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 ч. 1ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 зазначено, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Згідно ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

При цьому, вартість майна визначається відповідно до вимог ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт (акт про оцінку майна).

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Випадки обов`язкового проведення оцінки майна встановлюються цим Законом.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно.

Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

За приписами абз.3 п.1 розділу ІІІ Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, що зазначається в такому звіті.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Із прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати транспортний засіб MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 об`єктом права спільної сумісної власності, та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Однак, сторона позивача в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України не надала звіт про оцінку майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору, а також кваліфікаційного свідоцтва оцінювача.

З викладеного вище встановлено, що позивачу слід надати відомості, які б підтверджували дійсну реальну вартість транспортного засобу MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 на день звернення до суду та зазначити реальну ціну позову, виходячи з вартості такого.

Додані позивачем документи унеможливлюють визначити правильність сплати ним судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру та сплачено судовий збір у розмірі 4150,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір, розмір якого становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20грн -15140грн).

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум у 2025 році для працездатних осіб у розмірі 3028 грн.

Відтак, сума сплаченого судового збору за 2 вимоги немайнового характеру повинна становити 2422,40 грн.( 1211,20 грн? 2).

У зв`язку із невизначенням дійсної (реальної) вартості спірного майна, суд позбавлений можливості перевірити правильність сплаченого позивачем судового збору.

Крім того, судом зазначається, що вимоги позову про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину автомобіля марки MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та, в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі 315 000,00 грн, що становить 1/2 частини грошової компенсації вартості спільного майна подружжя - автомобіля MERCEDES BENZ, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , є взаємовиключними вимогами, оскільки присудження грошової компенсації здійснюється замість частки у праві спільної сумісної власності на майно і виключає визнання права власності на таку частку в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Відтак позивачці слід усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви згідно вимог ст.175 ЦПК України із конкретно визначеними позовними вимогами в частині способу та порядку поділу майна, та зазначити і додати до позовної заяви докази, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України на позивача покладений обов`язок подати докази разом з поданням позовної заяви, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу та відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України додати до позовної заяви клопотання про витребування вказаного доказу.

За змістом позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину грошового вкладу відповідача, які знаходяться на рахунках НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які відкриті в АТ КБ «Приватбанк», проте в порушення вимог п. 4-5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем чи її представником не надано доказів щодо наявності коштів, розміщених ОСОБА_2 на рахунках в АТ КБ «Приватбанк» та їх розміру, що впливає на визначення ціни позову.

Крім того, представником позивача не долучено до матеріалів справи копію позовної заяви з додатками для відповідача.

Так, відповідно до до ч.1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Отже, у суду відсутні підстави зробити висновок щодо належного оформлення позовної заяви у відповідності до ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява має бути залишена без руху із наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.175, 177, 185 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горшкова Галина Іванівна до ОСОБА_2 про поділ майна та визнання права власності залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В.Юрлагіна