Провадження №22-ц/824/2729/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни, боржник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа Служба у справах дітей Голосіївського району м. Києва,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни.

На обґрунтування скарги зазначив про те, що 23.03.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва, розглянувши справу, частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та їх вихованні та зобов`язав ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановив порядок участі ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.11.2023 року постановою Київського апеляційного суду вищезазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 скасовано.

05.06.2024 року постановою Верховного Суду постанову Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року скасовано, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23.03.2023 залишено в силі.

27.06.2024 року скаржник отримав виконавчі листи щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23.03.2023 року у справі та 28.06.2024 року подав до виконавчої служби заяву про їх примусове виконання.

03.07.2024 року головний державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяна Ігорівна без наявності законних підстав повернула виконавчий лист без виконання.

На підставі викладеного просив суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Яковенко Тетяни Ігорівни в частині залишення виконавчого листа виданого 27.06.2024 року Голосіївським районним судом м. Києва без виконання та повернення його стягувачу ОСОБА_2 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року задоволено скаргу ОСОБА_2 та визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни в частині залишення виконавчого листа, виданого 27.06.2024 року Голосіївським районним судом міста Києва, без виконання та повернення його стягувачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 08 вересня 2024 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, 23 вересня 2024 року головний державний виконавець Яковенко Т.І. направила апеляційну скаргу, в якій зазначила про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права. У апеляційній скарзі апелянт просила апеляційний суд скасувати ухвалу суду.

04 лютого 2025 року до апеляційного суду від головного державного виконавця Яковенко Т.І. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відділу виконавчої служби.

26 лютого 2025 року до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшли: клопотання про розгляд справи без його участі, відзиви на апеляційні скарги ОСОБА_1 та старшого державного виконавця Яковенко Т.І.

У судове засідання, призначене на 06.03.2025 року, з`явилися відповідач та представник апелянта.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.03.2023 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва у справі 752/24353/20 зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з онуками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановлено наступний порядок участі ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- кожну першу суботу місяця та третю неділю місяця з 10.00 год. до 13.00 год. в присутності матері в рекреаційних зонах або зонах дитячого дозвілля;

- щорічно в день, наступний після дня народження онуків, в присутності матері з 10.00 до 14.00 год, якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний, або будь-який інший час за домовленістю з матір`ю в рекреаційних зонах або зонах дитячого дозвілля.

15.11.2023 року постановою Київського апеляційного суду вищезазначене рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.03.2023 скасовано.

05.06.2024 року постановою Верховного Суду постанову Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року скасовано, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23.03.2023 залишено в силі.

27.06.2024 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист у справі №752/24353/20 щодо примусового виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23.03.2023 року та подав до виконавчої служби для примусового виконання.

03.07.2024 року головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якому зазначено, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем. Крім того, встановлюючи спосіб та порядок спілкування батька з дитиною у присутності представника органу опіки та піклування у вихідний день - неділю, суд не врахував те, що представник органу опіки та піклування є працівником, який проходить службу в органі місцевого самоврядування та має певні трудові права, зокрема, право на відпочинок, вихідні дні, нормовану тривалість робочого дня (Рішення ВС у справі № 276/1741/22 від 31.01.2024).

Також державний виконавець в якості підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання посилалася на порушення посилався на його невідповідність вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що державний виконавець безпідставно не виконала вимоги ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» та не розпочала дії щодо примусового виконання рішення суду. Доводи боржників та державного виконавця Яковенко Т.І. про невідповідність виконавчого листа вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не приймаються судом до уваги, оскільки вони є незмістовними та не доводять того, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа були правомірними.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неналежності обґрунтування виконавцем повернення виконавчого документу з підстави необхідності проведення виконавчих дій у вихідний день.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» дійсно встановлено, що виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем.

В той же час частина друга наведеної норми визначає, що виконавчі дії в неробочі та святкові дні, встановлені законом, проводяться у час, передбачений частиною першою цієї статті, у разі якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки рішенням суду, яке набрало чинності, відтак набуло силу закону, встановлено проведення зустрічей діда з онуками саме у вихідний день, таке рішення має виконуватися у відповідності до встановленого судом порядку і способу, що не протирічить положенням ч. 2 ст. 29 Закону України «Про виконавче провадження» .

Окрім того, виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною має свої певні особливості. Зокрема порядок примусового виконання такого роду рішень суду регламентується спеціальними правилами ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює лише перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Також, законодавством України окремо регламентований порядок дій виконавця у випадку, якщо він встановить обставини, що з його точки зору перешкоджає належному виконанню рішення суду.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, у разі, якщо виконавець встановить обставини, які перешкоджають виконанню рішення суду у встановлений судом спосіб, він має право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Дана позиція узгоджується й з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в рамках справи № 619/3051/17.

Таким чином, колегія суддів не може вважати позицію державного виконавця в наведеній частині належною.

Посилання виконавця ще те, що орган опіки та піклування, який має бути присутній при спілкуванні діда з онуками, є працівником, який проходить службу в органі місцевого самоврядування та має певні трудові права, зокрема, право на відпочинок, вихідні дні, нормовану тривалість робочого дня, як на ще одну підставу для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання також не може вважатися належним, оскільки питання контролю дотримання вимог закону в діяльності органу опіки та піклування не входить до компетенції державного виконавця. Окрім того, у пред`явленому до виконання документів взагалі не встановлено жодного обов`язку такого органу бути присутнім при проведенні зустрічей стягувача з його онуками.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що вищезгадані причини повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не можуть бути прийняті судом.

Водночас колегія суддів погоджується з доводами апелянта ОСОБА_1 та виконавця щодо того , що пред`явлений до виконання виконавчий лист не відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Пред`явлений до виконання виконавчий лист було видано щодо боржника ОСОБА_1 . При цьому такий лист встановлював порядок зустрічей ОСОБА_2 в присутності матері. Таким чином, у виконавчому листі, де боржником зазначений ОСОБА_1 , виконання вимоги немайнового характеру покладається на іншу особу, яка не вписана у виконавчий лист, а саме дружину ОСОБА_3 , а обов`язок самого ОСОБА_1 по виконавчому листу не визначено взагалі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з позицією апелянтів щодо того, що пред`явлений до виконання виконавчий лист не відповідає вимогам ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана підстава є достатньою для повернення виконавчого листа стягувачеві, що і зробив виконавець.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг ОСОБА_1 та головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд при вирішенні справи здійснює перерозподіл судових витрат. Оскільки ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати, понесені апелянтом ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги в розмірі 605 грн. 60 коп., а також витрати Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за подання апеляційної скарги в розмірі 3028 грн. 00 коп. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Тетяни Ігорівни задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

Компенсувати за рахунок Державного Бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Компенсувати за рахунок Державного Бюджету України на користь Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),(, МФО: 820172, місце знаходження за адресою: вул. Юлії Здановської, 22/15 м. Київ, 03022) судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Постанова проголошена 11 березня 2025 року.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько