1Справа № 335/546/25 2/335/1080/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у залі суду у м.Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через представника- адвоката Смірнову А.О. звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_2 , яка на момент смерті проживала разом зі своїм чоловіком в с.Благовіщенка, однак зареєстрована була в АДРЕСА_1 . Благовіщенська сільська територіальна громада з 02.03.2022 тимчасово окупована російською федерацією. У зв`язку з тим, що мати Позивачки померла на тимчасово окупованій території, що унеможливлювало реєстрацію смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до законодавства України, позивач зверталась до суду для встановлення факту смерті матері на окупованій території та рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 04.11.2022 року встановлено факт її смерті.

Після смерті матері Позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На початку 2023 року Позивач звернулася до нотаріуса з питання щодо прийняття спадщини після смерті матері, нотаріус роз`яснила їй, що після смерті матері приймати спадщину не обов`язково, оформити спадщину можливо буде після смерті обох батьків на всю квартиру вцілому.

Після смерті батька, в грудні 2024 року, позивач звернулась до нотаріса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було встановлено та повідомлено Позивачці, що через те, що її батьки були зареєстровані за різними адресами на момент смерті матері, хоча фактично проживали разом, її батько не прийняв спадщину після смерті своєї дружини.

Таким чином, Позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті своєї матері і підстави для звернення із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи відсутні.

Позивач зазначає, що є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, оскільки Позивач проживає зі своєю дочкою ОСОБА_4 , яка має другу групу інвалідності та одноособово її утримує і нею опікується. Цей догляд вимагає значних фізичних, емоційних і часових ресурсів, які суттєво обмежують її можливості для здійснення інших дій, у тому числі юридичного характеру. Через постійне піклування про доньку Позивачка була позбавлена реальної можливості своєчасно звернутися до іншого нотаріуса для перевірки достовірності наданих їй роз`яснень стосовно автоматичного прийняття спадщини та вчинення належних юридичних дій щодо оформлення спадкових прав після смерті матері. Крім того, зазначає, що окрім утримання та опікування хворою дочкою, Позивач і сама потребує регулярного медичного нагляду у зв`язку з наявними проблемами зі здоров`ям, спостерігається у лікарів. Також просить врахувати, що з початком військової агресії російської федерації проти України 24 лютого 2022 року ускладнилися реалізація права громадян України на спадкування, через періодичні масовані ракетні обстріли території України та міста Запоріжжя, позивач з дочкою багато часу була вимушена проводити в укриттях. Крім того, суперечливі та мінливі положення законодавства України, які регулюють перебіг строку для прийняття спадщини, мали наслідком пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з цим Позивач звернулась до суду з даним позовом та просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою судді 20.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

03.02.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач, у разі доведеності позивачем існуючих перешкод для прийняття спадщини та поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду та просить винести законне рішення. Також просить розглядати зазначену справу без участі представника відповідача.

03.03.2025 на запит суду, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити позивачу додатковий строк на подання заяви на прийняття спадщини.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У судове засідання третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь О.А. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданим повторно 21.01.1963 року та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 , виданим 07.07.1979 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території, а саме у с.Благовіщенка Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 08.11.2022 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема: 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку їй належало на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 21.08.1996 року.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 та ч.5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За положеннями ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як слідує з приписів ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування» за яким, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80281453 від 27.02.2025 року, спадкові справи після смерті ОСОБА_2 , відсутні. Таким чином, спадкоємців, які б прийняли спадщину немає.

Суд, досліджуючи надані позивачем докази, приходить до висновку, що строк на прийняття спадщини після смерті матері нею пропущений з поважних причин, виходячи з наступного.

Спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (в період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України) і саме з вказаного часу відкрилася спадщина на її майно, а у спадкоємців виник обов`язок звернутися з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 06.03.2022 року даною Постановою було передбачено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

З 29.06.2022 діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 Постанови передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

На час смерті спадкодавця п. 3 Постанови діяв в редакції від 24.06.2022 року.

19 червня 2023 року виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою було встановлено, що протягом строку для прийняття спадщини або відмови від його ухвалення зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення терміну для прийняття спадщини.

Крім того, встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 померла на території, яка є тимчасово окупованою російськими військами, і на ній не діють органи державної влади України. З урахуванням наведеного для підтвердження позивачем факту смерті спадкодавця ОСОБА_2 , позивач мала надати нотаріусу свідоцтво про її смерть, та для належного проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 і отримання свідоцтва про смерть за законодавством України у відповідному органі державної реєстрації актів цивільного стану, позивачу необхідний був час, аби отримати відповідні документи з окупованої території та на їх підставі провести відповідні реєстраційні дії на підконтрольній території України.

Крім того, Позивачка проживає зі своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за однією адресою та одноособово її утримує. Дочка Позивачки має другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0547431 від 10 листопада 2015 року. Внаслідок захворювання дочка позивача обмежена у здатності до самостійного обслуговування та догляд за нею вимагає значного часу, що суттєво обмежує її можливості для здійснення інших дій.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 сама потребує регулярного медичного нагляду у зв`язку з наявними проблемами зі здоров`ям, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.04.2024 року.

Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що зміни в законодавстві, зокрема винесення постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164, якою на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупинявся, в подальшому зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, а згодом скасування всіх змін, негативно вплинули на здатність позивача вчасно реагувати на такі зміни та реалізовувати свої права.

На підставі наданих позивачем та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини є суттєвими, об`єктивними, істотними, надзвичайними, документально підтвердженими та непереборними факторами, які унеможливили своєчасне звернення до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті матері.

Таким чином, Позивач ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин, які унеможливили своєчасне звернення з заявою про прийняття спадщини та призвели до пропуску строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, зокрема, захворювання Позивачки, необхідність догляду за дочкою з інвалідністю ІІ групи, перебування батьків та смерть матері на тимчасово окупованій території, вплив воєнного стану, мінливість законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, яке декілька разів змінювалося таким чином, що було непередбачуваним для спадкоємця.

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, які перешкоджали подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а тому наявні підстави для задоволення позову та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті матері, терміном у три місяці, перебіг якого відраховується з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Лебідь Олена Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 березня 2025 року.

Суддя В.В.Калюжна