Провадження № 2/369/4271/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01.04.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Скрипник О.Г.

при секретарі Гребенюк Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФIНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець, виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крилов Д. А. звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФIНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець, виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса.

У обґрунтування позовних вимог вказує, що 08.02.2020 року, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В., був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1375, яким запропоновано звернути стягнення заборгованості на користь з ТОВ «ФIНФОРС», , місцезнаходження: 01042, Київська обл., м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, офіс 9, боржником за яким є позивач.

Зазначає що не можливо визначити період, за який проводиться стягнення заборгованості, номер кредитного договору, з ким його було укладено, оскільки в матеріалах АСВП відсутня копія виконавчого напису.

Загальна сума заборгованості становить 8 128,80 грн.

Постановою від 17.02.2020 року, приватного виконавця, виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., відкрито виконавче провадження ВП № 61289199 з примусового виконання виконавчого напису № 1375, вчиненого 08.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.

Постановою від 17.02.2020 року, приватного виконавця, виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., в рамках виконавчого провадження ВП № 61289199 накладено арешт на кошти боржника (позивача).

Позивач вважає, що виконавчий напис № 1375 від 08.02.2020 року порушує її права, оскільки був вчинений з порушенням вимог ЗУ № 3425-XII «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів.

На адресу позивача з боку відповідача не було пред`явленої письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитом. Тобто приватний нотаріус вчиняючи виконавчий напис не впевнився в безспірності заборгованості.

ОСОБА_1 була позбавлена можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Позивач вважає, що наданий відповідачем нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитом, який підготовлений працівниками відповідача, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Сам розрахунок не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Окрім того, наголошує, що приватним нотаріусом, Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., вчинено виконавчий напис без врахування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року (№ K/800/6492/17, № K/800/7651/17), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку за нотаріально посвідченими угодами.

ОСОБА_1 вважає, що у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документи не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 1375 від 08.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість в сумі 8 128,80 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн., заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн., також просив витребувати у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 08.02.2020 року № 1375 щодо звернення стягнення з позивача заборгованості в сумі 8 128,80 грн.; у приватного виконавця, виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., документи та матеріали на підставі яких було відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 08.02.2020 року № 1375 щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 8 128,80 грн.; приватного виконавця, виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., документи та матеріали на підставі яких було відкрито виконавче провадження № 61289199.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Крилова Д. А.

Представник позивача - адвокат Крилов Д. А. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовну заяву просять задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Представник відповідача ТОВ «ФIНФОРС» в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою місцезнаходження, причини неявки суду не відомі. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець, виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наступне.

17.02.2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., відкрито виконавче провадження № 61289199. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 1375, виданого 08.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» заборгованості в розмірі 8 128,80 грн.

17.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі виконавчого напису № 1375, виданого 08.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФIНФОРС» заборгованості в розмірі 8 128,80 грн., оскільки боржником рішення не виконано.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік) (в ред. чинній на момент вчинення виконавчого напису).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»

Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 набрала чинності 10.12.2014 року.

Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»).

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14.

В розумінні ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України(в редакції станом на 22.02.2017 року), постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили в день проголошення, тобто 22.02.2017 року.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють безспірну заборгованість на підставі документів, затверджених Переліком, зазначений перелік документів є вичерпним, та у разі надання стягувачем документів не передбачених Переліком, нотаріус відмовляє у вчинені виконавчого напису, стягнення такої заборгованості повинно здійснюватися виключно на підставі рішення суду.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.02.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відомостей, що укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально суду не надано, а відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, зокрема висуває, що спірні виконавчі написи вчинені нотаріусом з недотриманням вимог статей 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та Переліку документів у редакції постанови КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка на час вчинення виконавчого напису - згідно із судовим рішенням - не була чинною.

Також, в постанові КЦС ВС від 23.01.2018 року в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), доказів протилежного суду не надано, а відтак у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та як встановлено судом заборгованість не є безспірною.

Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1,3,4 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Всупереч вищевказаному відповідачем жодного доказу на спростування доводів зазначених позивачем суду не надано.

При цьому, всупереч вимогам ч. 1 ст. 84 ЦПК України відповідач, який є юридичною особою, не скористався правом подати клопотання про витребування доказів судом, яке роз`яснено, зокрема, судом в ухвалі про відкриття провадження по справі. Також, відповідачем не зазначено причин неможливості подати суду докази, при цьому підстав для звільнення від доказування на підставі ст.82 ЦПК України судом не встановлено.

Суду не надано документів, з яких можливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умови для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією ID: 3701-6119-4024-4797 від 09.11.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем у сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач сплатив судовий збір і за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн., що підтверджується квитанцією № 0460-3423-9766-3270 від 09.11.2024 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.11.2024 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Крилов Денис Анатолійович, про забезпечення позову задоволено, а тому сплачений позивачем судовий збір за вказану заяву у сумі 484,48 грн, покладається на відповідача та стягується на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 279,280, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФIНФОРС», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець, виконавчого округу міста Києва, Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1375 від 08.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про стягнення на користь стягувана Товариства з обмеженою відповідальністю «ФIНФОРС» з боржника, ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 8 128,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФIНФОРС» (код ; юридична адреса: 01042, Київська обл., м. Київ, пров. Новопечерський, буд. 19/3, корпус 2, офіс 9 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в сумі 1 453,44 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Оксана СКРИПНИК