Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/243/25
Провадження №: 2/332/994/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Сапунцова В.Д.,
за участі секретаря судового засідання Горбань Є.Г.,
представника позивача Радостєвої М.В.;
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову представник позивачів адвокат Радостєва М.В. зазначила, що позивачі зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_2 . У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач ОСОБА_3 - син наймача ОСОБА_1 і брат позивача ОСОБА_2 . У 1998 році відповідач одружився, зібрав всі належні йому речі та документи і виїхав із спірної квартири. Тривалий час він проживав із дружиною за адресою: АДРЕСА_3 . Останній раз позивачі з відповідачем бачилися у 2021 році. З тих пір зв`язок з відповідачем обірвався, на телефонні дзвінки він не відповідає, де він мешкає на теперішній час позивачам не відомо. В спірній квартирі не залишилося ніяких речей відповідача, двадцять шість років він не проживає в спірній квартирі. Позивачі вимушені нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, провадити поточний ремонт квартири. Відповідач не цікавиться спірною квартирою, не піклується про її стан, ніяким чином не допомагає погасити наявні борги, сімейні зв`язки із відповідачем втрачено. Також, зазначає, що відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак відповідач не виявив бажання в вище вказаній квартирі зареєструватися та не проживає в ній. В даній квартирі зареєстрований син відповідача. На теперішній час у позивачів виник намір скористатися своїм правом на приватизацію квартири, однак реєстрація відповідача створює перешкоди в реалізації права на приватизацію.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2025 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на його адресу. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 та є сусідкою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідача ОСОБА_3 тривалий час не бачила. Також пояснила, що періодично заходить до квартири позивачів, але ж в квартирі речей відповідача жодного разу не бачила, Відповідач ОСОБА_3 зв`язку з родиною не підтримує.
Свідок ОСОБА_6 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 та є сусідом позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Останній раз відповідача ОСОБА_3 бачив у 2001 році на весіллі. З того часу ні його, ні його речей в квартирі позивачів він не бачив, де знаходиться йому не відомо.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву до суду відповідач не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав, у зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача та представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачів та свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 мешкають і мають право на житло на момент введення в дію закону України «Про приватизацію» ОСОБА_1 наймач та його сини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення, виданою керівником підприємства по обслуговунню житла ОСОБА_7 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/015347194 від 27.12.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.07.1976 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Витягом з реєстру територіальної громади № 2024/015347244 від 27.12.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.04.1993 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Довідкою про фактичне місце проживання/не проживання особи № 0-1246-3-1636 від 27.12.2024 року, виданою начальником відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Юрковим О., підтверджується, що фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №408495216 від 17.12.2024 року ОСОБА_3 належить право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , на підставі договору дарування № 105 від 14.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М.
У 1998 році відповідач ОСОБА_3 за власним бажанням виїхав з квартири, з того часу у спірній квартирі не проживає та не користується нею. Будь-яких витрат по утриманню квартири відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує, вказаний факт підтверджується Довідкою про фактичне місце проживання/не проживання особи № 0-1246-3-1636 від 27.12.2024 року, виданою начальником відділу житлово-комунального господарства та благоустрою Юрковим О., де зазначено, що фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (син) ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .
Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що в випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки(ст. 64 ЖК України). Як встановлено в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 є членом сім`ї основного наймача спірної квартири, як його син, і саме з цих підстав він був зареєстрований в спірній квартирі.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач у спірній квартирі значиться зареєстрованим, але фактично в ній не проживає, у позивачів виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних платежів, які відповідачем фактично не споживаються, але нараховуються з урахуванням його реєстрації за вказаною адресою. Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі понад 26 років, не сплачує комунальні послуги та не несе ніяких витрат з утримання житла, він відповідно до вимог ст. 71 ЖК України може бути визнаним таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.
Відповідно до ч.4,5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 статті 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу. Втратив до цього житла будь-який інтерес, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Матеріали справи не містять доказів створення позивачами перешкод відповідачу у проживанні в спірній квартирі, також як і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що між позивачами і відповідачем виникали конфлікти внаслідок яких останній змушений був виселитися із спірного житла та не проживати у ньому протягом такого тривалого періоду часу. Таким чином, всі вище зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в зв`язку з чим він може бути визнаний таким, що втратив право користування ним. При цьому суд, при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивачів і надані ними докази в обґрунтування позовних вимог.
Таким чином, судом встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги адвоката Радостєвої Марини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено та проголошено 03.04.2025 року.
Суддя В.Д. Сапунцов