Дата документу 31.03.2025
Провадження № 2/334/722/25
31 березня 2025 року м. Запоріжжя
16 грудня 2024 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», сформована в системі «Електронний суд» представником позивача Гордєєвою О.В. (діє на підставі довіреності) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 296,08 гривень.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Коломаренко К.А.
17 грудня 2024 року судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України надіслано запит про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.
07.01.2025 року (13.01.2025 року повторно) на електронну пошту суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі.
У зв`язку з перебування судді Коломаренко К.А. у щорічній відпустці в період з 31.12.2024 по 13.01.2025 року включно, інформація фактично передана судді 14.01.2025 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, зобов`язано Мінсоцполітики надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , як внутрішньо-переміщеної особи.
23 січня 2025 року (29 січня 2025 року засобами поштового зв`язку повторно) на електронну пошту суду надійшла інформація про перебування на обліку ОСОБА_2 як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 11.02.2025 року зобов`язано позивача Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк" направити відповідачу ОСОБА_1 копію позовної заяви з доданими до неї документами, за адресою зареєстрованого місця проживання, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , та надати Ленінському районному суду м. Запоріжжя у п`ятиденний строк з моменту направлення указаних документів відповідачеві, докази їх надіслання.
31.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» про надання доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами, за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача , як внутрішньо переміщеної особи.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позові зазначила про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 21.03.2025 року та довідка про доставку повідомлення у додаток "Вайбер". На адресу суду клопотань про розгляд справи відзиву на позовну заяву не надала.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280-289 ЦПК України з ухваленням заочного рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Встановлено, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг.
Так, згідно Довідки про видані картки, 06.10.2014 ОСОБА_1 отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 09/18, тип Універсальна.
На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 51 500,00 грн.
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві впровадженні нормами закону «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 01.05.2022, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам.
Матеріали справи не містять інформації про надання відповідачем заперечень щодо розміру відсоткової ставки, при цьому відповідач частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.
Далі у процесі користування рахунком 01.09.2022 р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком.
Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». При цьому, на момент підписання зазначеної вище заяви відповідач мав заборгованість, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків.
Починаючи з 01.09.2022 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 10 965,47 грн.
Далі, у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.2022 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.
Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ №164 від 29.07.2022, ОСОБА_1 є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Встановленощо відповідачу було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000,00 грн., а також факти використання відповідачем грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, що чітко прослідковується у виписці по руху коштів. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором, в останнє 05.12.2023 року поповнено картку на суму 2 162,11 гривень.
Враховуючи встановлене, суд вважає, що відповідач не лише отримав кредитні картки, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.
Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано, свого розрахунку заборгованості чи заперечень щодо цього остання не надала.
Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «Приват Банк» відкрило на ім`я відповідача відповідний рахунок, видало кредит на поточний рахунок, на який в подальшому перераховані кредитні кошти.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. ст. 526,527,530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідност.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Частина 2 ст. 642 ЦК України передбачає, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Згідно з ч.1.ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виписка по договору містить відомості про те, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами в період з 17.04.2015 року по 28.11.2024 року.
Судом встановлено, що в договорі від 17.04.2015 року, заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписаних від 01.09.2022 року, паспорті споживчого кредиту від 01.05.2022 року, сторонами узгоджено вид кредиту, бажаний кредитний ліміт, розмір процентів за користування кредитними коштами.
Зміст кредитного договору, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
Також встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази оспорювання ОСОБА_1 договору від 17.04.2015 року, що укладений між ним та позивачем.
Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приват Банк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 19.11.2024 року становить 51 296,08 грн., яка складається з40 330,61 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10 965,47 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Відповідачем, наданий стороною позивача розрахунок заборгованості, не спростований, власних розрахунків останнім не подано, тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов договору відповідачем, були порушені права банку, як кредитодавця.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «Приват Банк» необхідно стягнути заборгованість в сумі 51 296,08 гривень, задовольнивши позовні вимоги.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274,280-289 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 - задовольнити.
Копію повного судового рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо після набрання заочним рішенням суду законної сили зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Суддя: Коломаренко К. А.