УХВАЛА

03 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 390/18/23

провадження № 61-4007ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (далі - АТ «СК «ББС Іншуранс»), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 червня 2021 року о 16 год 55 хв на автодорозі Н-14 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки FORD FIESTA, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки ЗАЗ-110307, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес» (у подальшому змінено найменування на АТ «СК «ББС Іншуранс») згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 червня 2020 року № ЕР-200291521. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 грн. Після ДТП він здійснив повідомлення АТ «СГ «Брокбізнес» про настання ДТП. Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року у справі №390/816/21 ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративну відповідальність (далі - КУпАП), та неї було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Згідно з рахунком-фактурою № від 17 червня 2021 року вартість відновлювальних робіт автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_2 становить 31 938,00 грн. Листом від 15 липня 2021 року АТ «СК «ББС Іншуранс» повідомило його про те, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 14 295,78 грн. Вказані кошти перераховано на рахунок ПрАТ «Кіровоград-Авто» для здійснення відновлювального ремонту. Проте для відновлення автомобіля до того стану, який існував до ДТП цих коштів недостатньо, оскільки різниця між вартістю робіт та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 17 642,22 грн (31 938,00 - 14 295,78 = 17 642,22). Позивач неодноразово звертався до АТ «СК «ББС Іншуранс» із заявами про здійснення перерахунку та виплати страхового відшкодування у розмірі, достатньому для ремонту автомобіля, однак, АТ «СК «ББС Іншуранс» не здійснило виплату страхового відшкодування в достатньому розмірі, внаслідок чого на сьогоднішній день автомобіль знаходиться в неробочому стані і він позбавлений можливості ним користуватися. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з АТ «СК «ББС Іншуранс» на його користь 17 642,22 грн у відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, а також стягнути із ОСОБА_2 на його користь 15 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «СК «ББС Іншуранс» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у розмірі 17 642,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року апеляційну скаргу АТ «СК «ББС Іншуранс» задоволено. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2024 року скасовано в частині. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «СК «ББС Іншуранс» про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, у розмірі 17 642,22 грн відмовлено. Компенсовано АТ «СК «ББС Іншуранс» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,60 грн, за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У березні 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судомнорм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасуватиоскаржуване судове рішення та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 30 = 90 840,00 грн) та становить 32 642,22 грн.

Заявник у касаційній скарзі посилається на випадки, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Проте, аналіз судових рішень у справі та наведені заявником у скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника (підпункт «в») пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

З огляду на наведені доводи, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова Компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник