Провадження № 2/734/58/25 Справа № 734/3193/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 березня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Чумак Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Карнауха В.А. (в режимі ВКЗ), ,

представника відповідача адвоката Березюк Є.О. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні залу суду в с-щі Козелець цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карнауха Владислава Андрійовича до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про відновлення залишку коштів на рахунку, зупинення нарахування штрафних санкцій та зобов`язання вчинити певні дії, звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Карнаух Владислав Андрійович, мотивуючи позов зокрема тим, що на ОСОБА_1 починаючи з 22.11.2021 року оформлена відновлювальна кредитна лінія, яка відкрита в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» шляхом оформлення карткового рахунку за тарифним пакетом Мій комфорт (номер картки № НОМЕР_1 , якою позивач ніколи не користувався (рахунок № НОМЕР_2 ), на підставі Заяви про приєднання від 22.11.2021 № 373745/200317 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складової Заяви про приєднання.

Більш детально умови кредитування, які існують між сторонами, описані в заяві про приєднання № 373745/200317 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою вищезазначеної Заяви про приєднання.

Станом на 17.05.2024 року загальний кредитний ліміт Позивача за вищевказаною кредитною лінією складав 250 000 грн. 00 коп.

17.05.2024 року з карткового рахунку Позивача невстановленою особою, шляхом незаконного заволодіння персональними даними, було викрадено 53 700 грн. 00 коп. з кредитної банківської картки НОМЕР_3 2758 5151 та 3 130 грн. з пенсійної картки НОМЕР_4 , в зв`язку з цим він одразу звернулась до органів поліції в Чернігівській області з заявою про крадіжку. За результатами даної заяви Позивача 20.05.2024 року було відкрито кримінальне провадження за частиною 4 статті 190 КК України (копія витягу з ЄРДР додається). Станом на день подання даного позову кримінальне провадження триває, проводяться слідчі дії.

Окрім того, Позивач одразу ж звернувся до Відповідача з вимогою заблокувати його картку, після цього картку було заблоковано.

Також Позивач, 31.05.2024 року звернувся із заявою до Відповідача з повідомленням про крадіжку кредитних коштів з його картки та проханням призупинити нарахування відсотків за кредитом.

Відповідач листом від 17.06.2024 року відмовив в задоволенні заяви Позивача посилаючись що нарахування Основних доходів за Кредитними договорами припиняється банком:

1. У випадку повного погашення кредиту (не потребує прийняття окремого рішення Уповноваженого колегіального органу та укладення з Клієнтом додаткового договору до Кредитного договору).

2. У випадку ухвалення судом рішення (що набуло законної сили) за позовом Клієнта, Поручителя/Майнового поручителя (не потребує прийняття окремого рішення Уповноваженого колегіального органу та укладення з Клієнтом додаткового договору до Кредитного договору), яке унеможливлює здійснення подальшого нарахування Основних доходів (припиняє зобов`язання щодо подальшої сплати процентів Клієнтом за Кредитним договором).

Також Відповідач продовжує нарахування відсотків, приблизно 4000 грн. в місяць за користування кредитними коштами.

Позивач своїми діями жодним чином не сприяв втраті грошових коштів зі свого карткового рахунку в розмірі 56 830 грн. 00 коп., яка мала місце 15.05.2024 року.

Вищевказані дії Відповідача Позивач вважає незаконними, оскільки Відповідач зобов`язує її повертати вкрадені невстановленими особами кошти та нараховує відсотки за користування даними коштами.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Також стороною відповідача було надано відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що зняття коштів з рахунку позивача сталося не з вини банку.

Суд заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що на ОСОБА_1 починаючи з 22.11.2021 року оформлена відновлювальна кредитна лінія, яка відкрита в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» шляхом оформлення карткового рахунку за тарифним пакетом Мій комфорт (номер картки № НОМЕР_1 (рахунок № НОМЕР_2 ), на підставі Заяви про приєднання від 22.11.2021 № 373745/200317 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складової Заяви про приєднання.

17.05.2024 року, як зазначено в позовній заяві, з карткового рахунку Позивача невстановленою особою, шляхом незаконного заволодіння персональними даними, було викрадено 53 700 грн. 00 коп. з кредитної банківської картки НОМЕР_3 2758 5151 та 3 130 грн. з пенсійної картки НОМЕР_4 , в зв`язку з цим Позивач одразу звернувся до органів поліції в Чернігівській області з заявою про крадіжку. За результатами даної заяви Позивача 20.05.2024 року було відкрито кримінальне провадження за частиною 4 статті 190 КК України. Також Позивач 17.095.2024 року звернувся до Відповідача з вимогою заблокувати його картку, після цього картку було заблоковано.

Відповідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно із п. п. 9.12 - 9.18 Розділу ІХ ДКБО, клієнт зобов`язаний забезпечити і гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2/CVC2, строк дії, номер картки тощо.

Ризики та відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно клієнт.

Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-картки), номер якого визначений в заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договору порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації направленої на номер мобільного телефону клієнта.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1066 ЦК України визначено, що Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Вказані норми законодавства зобов`язують банк до виконання розпоряджень клієнта про перерахування коштів з рахунку.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами станом на час вчинення спірного переказу грошових коштів було встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

На підставі п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пункту 1 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (далі - Положення), чинного на час вчинення переказу грошових коштів, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пункт 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 року №164, передбачає обов`язок користувача не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Закону України «Про платіжні послуги», п. 172 р. 10 Положення №164 надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

Згідно із п 17.2.10. Розділу XVII ДКБО, інформація щодо здійснених клієнтом операцій в системі ДБО фіксується в електронних протоколах, які зберігаються у Банку, і які сторони домовилися вважати належним та допустимим доказом при розгляді судом або іншим компетентним органом, установою спору між ними або спору за їх участю.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (справа №691/699/16) та від 05 грудня 2018 року (справа №754/15020/15), користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року (справа №489/1649/17), лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до законодавства, що регулює діяльність банків, та Цивільного кодексу України, фінансові установи несуть відповідальність тільки у тому разі, коли списання коштів сталося з їх вини.

Відповдно до ст. 86 ч. 8 Закону України «Про платіжні послуги» встановлюється відповідальність банків у таких випадках:1) помилкової платіжної операції на рахунок неналежного отримувача; 2) помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника; 3) платіжної операції з рахунку платника без законних підстав або внаслідок інших помилок надавача платіжних послуг.

Аналізуючи в сукупності вище викладене, суд остаточно приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, так-як Позивач своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, що дало змогу Банку ініціювати платіжні операції від імені Позивача. У даному випадку, хоча і без фізичної участі Позивача, але за допомогою електронної ідентифікації його як власника рахунку, а Банк не несе відповідальність за операції, що виконуються із ПІН-кодом в додатку «Ощад 24/7», оскільки в даному випадку, немає технічної можливості встановити, ким саме була проведена операція, оскільки вважається, що код відомий тільки власнику картки, з його номера телефона, а значить, операцію виконував саме володілець карти. В даному випадку Позивачем було порушено вимоги Розділу ІХ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і тому доводи Позивача є необґрунтованими, оскільки стороною Позивача не надано доказів, які б свідчили, що саме з вини Відповідача або його неправомірних дій було знято кошти з банківської картки Позивача.

Судові витрати вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 80,81, 244, 259, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карнауха Владислава Андрійовича до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про зобов`язання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»:

- припинити нарахування за картковим рахунком № НОМЕР_5 (рахунок № НОМЕР_2 ) та всіма додатковими рахунками за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 14.04.2022, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк», відсотків, пені, щомісячних платежів та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом, що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) 17.05.2024 року,

- скасувати нараховані з 17.05.2024 року по 12.07.2024 року за картковим рахунком № НОМЕР_5 (рахунок № НОМЕР_2 ) та всіма додатковими рахунками за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 14.04.2022, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» - відсотки, пеню, щомісячні платежі та інших штрафних санкцій за користування використаним кредитним лімітом що утворився внаслідок проведення фінансових операцій (транзакцій) 17.05.2024 року,

- відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_5 (рахунок № НОМЕР_2 ) та всіма додатковими рахунками за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 14.04.2022, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 № 694, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 17.05.2024 року, тобто станом на 16.05.2024 року, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення в повному обсязі виготовлено 02 квітня 2025 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО