КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/9008/24 Головуючий у І інстанції - Трусова Т.О.
апеляційне провадження №22-з/824/481/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

установив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ придбаного у шлюбі автомобіля KIA SORENTO, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , шляхом стягнення грошової компенсації вартості її частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 446256 грн.

Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб KIA SORENTO, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , у розмірі 446256 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року зазначений вище позов задоволено.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль KIA SORENTO, 2016 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , У розмірі 446256 грн. та судовий збір в розмірі 4462,56 грн., а усього 450718,56 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року,апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 серпня 2024 року залишено без змін.

10 березня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Шияна М.М. через підсистему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що у разі, якщо судом не було прийнято рішення, щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Вказує, що у своєму відзиві на апеляційну скаргу стороною позивача заявлялося, що докази витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, суд не вирішив питання про витрати на правничу допомогу - судові витрати, які позивач поніс під час розгляду справи, і які складаються із 15000 грн.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення судових витрат, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1-2 ст. 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 ст. 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21, провадження №61-4799св23

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається: представник ОСОБА_1 - адвокат Шиян М.М. у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що витрати, які позивач розраховує понести в суді апеляційної інстанції складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Докази витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

10 березня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Шияна М.М. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з долученими доказами понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Шияном М.М. подані копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги №44-24 від 27 листопада 2024 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 08 березня 2025 року, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 08 березня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №44-24 від 27 листопада 2024 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №7 від 08 березня 2025 року на суму 15000 грн. прийнятих від ОСОБА_1 на підставі договору №44-24 від 27 листопада 2024 року;

обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, заява представника ОСОБА_1 - адвоката Шиян М.М. не містить.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шияна М.М. про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись статтями 246, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення-відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 02 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба