СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/44/25
ун. № 2-431/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі Шило М.І.,

за участі представника заявника Завойка Д.І,

особи, дії якої оскаржуються Авторгова А.М.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Авторгова Андрія Миколайовича у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2025 р. адвокат Завойко І.М., який представляє інтереси скаржника, засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною скаргою, у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Авторгова А.М. про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 04.02.2025 року, а також визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Авторгова А.М. про арешт коштів боржника ВП № НОМЕР_1 від 04.02.2025 року. В обґрунтування вказує, що фактично підлягає виконанню рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 15.06.2021 року по справі № 759/12367/16-ц, оскільки цими судовими актами остаточно встановлений обсяг зобов`язань боржника - ОСОБА_4 , як спадкоємця після смерті її батька - ОСОБА_5 перед стягувачем, як кредитором, але виключно в межах вартості спадкового майна. В цих судових рішеннях також врахований розмір зобов`язань боржника, встановлений у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 року по справі № 2- 431/11, тому рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2013 року не повинно підлягати виконанню, оскільки при виконанні також і цього рішення у боржника виникає подвійна цивільна відповідальність за його спадковими зобов`язаннями, що прямо суперечить приписам ст. 61 Конституції України. Виходячи з цього, оскільки виконавче провадження ВП НОМЕР_2 станом на дату подання цієї скарги ще не закінчене, то не може підлягати виконанню виконавче провадження ВП НОМЕР_3, оскільки це провадження відкрито на підставі вказаного рішення Святошинського районного суду від 10.12.2013 року по справі № 2- 431/13 (стягувачу виданий дублікат виконавчого документа за № 2/759/40/13) і за видом стягнення повністю аналогічне виду стягнення за провадженням № НОМЕР_4.Враховуючи ту обставину, що виконавчий документ містить чітке застереження стосовно стягнення розміру заборгованості з боржника на користь кредитора виключно в рамках вартості майна, одержаного у спадщину, приватний виконавець Авторгов А.М., на думку боржника та її представника - адвоката Завойко Д.І. вчинив неправомірні дії щодо винесення постанов про арешт коштів та майна боржника, а також постанови про розшук майна боржника, оскільки виконавцем не було визначено при здійсненні примусового виконання вартість саме спадкового майна, не встановлено спадкову масу для визначення її вартості, натомість виконавець наклав арешт на всі кошти боржника.

18.03.2025 р. від приватного виконавця Авторгова А.М. надійшли письмові заперечення на скаргу боржника у яких вказує на правомірність вчених дій, зазначаючи, що вертаючись зі скаргою на дії приватного виконавця до суду, представник боржника не надав доказів того, що вартість успадкованого майна є меншою ніж заборгованість спадкодавця.

У судовому засіданні представник скаржника (стягувача) вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

У судовому засіданні особа, дії якої оскаржуються заперечує проти задоволення вимог скарги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

04.02.2025 на адресу приватного виконавця надійшла заява про відкриття виконавчого провадження та виконавчого лист (дублікат) №2/759/40/13 від 19.02.2016 виданого Святошинським районним судом м. Києва.

04.02.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Авторговим А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження від 30.01.2025 року, поданої представником АТ КБ"Приватбанк" Михайловим Є.В.До заяви про відкриття виконавчого провадження був доданий виконавчий лист, виданий Святошинським районним судом м. Києва 19.02.2016 року по справі № 2/759/40/13 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитними договорами від 22.02.2007 року та 27.07.2007 року у розмірі 3 745 535,41 грн.

Приватний виконавець вказує, що 04.02.2025 копії постанов направлено боржнику на адресу, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 за поштовим трек-номером 658. 21.02.2025 вищевказаний лист повернуто на адресу приватного виконавця із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання». Боржник вказує на неотримання ним копій вказаних документів.

05.05.2023 року приватним виконавцем Авторговим А.М. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4 (ідентифікатор доступу НОМЕР_5), на підставі виконавчого листа № 759/12367/16-ц, виданого 12.08.2022 року Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року та постанови Київського апеляіцйного суду від 15.06.2021 року, згідно з якими в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 у сумі 3 745 535,41 гривень за кредитними договорами від 22.02.2007 року та від 27.07.2007 року, укладеними між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5 , звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцями - боржниками ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , а саме: 1) на домоволодіння загальною площею 236,1 кв.м., житлова площа 98,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; 2) на земельну ділянку, об`єкт незавершеного будівництва, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; 3) на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді на запит щодо наявних відкритих у боржника карткових рахунків - у боржника наявні відкриті карткові рахунки в АТ «Універсал Банк» та АТ «Ощадбанк». Кошти на рахунках відсутні.

04.02.2025, керуючись ст. 56 Закону, приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" (туті далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, а й установити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Водночас, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою закон пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц (провадження № 61-7463св19).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Ані у Законі України «Про виконавче провадження», ані у виконавчому документі не визначено право або обов`язок виконавця визначати при здійсненні примусового виконання вартість спадкового майна, або ж встановлювати спадкову масу длявизначення її вартості.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц: «...При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Враховуючи вищевикладені положення, вбачається, що доведення обсягу успадкованого майна та недостатності його вартості для задоволення вимог кредитора покладається виключно на спадкоємця.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21) зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

Звертаючись зі скаргою на дії приватного виконавця до суду, представник боржника не надав доказів того, що вартість успадкованого майна є меншою ніж заборгованість спадкодавця. Без надання таких доказів, суд позбавлений можливості встановити межі відповідальності спадкоємця перед кредитором спадкодавця.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також слід зазначити, що при здійсненні виконавчого провадження відносно первинного боржника виконавець не обмежений у пошуку його майна та зверненні стягнення на нього.

Щодо спадкоємців, то слід зазначити як в чинному законодавстві, так і у виконавчому документі також відсутня пряма вказівка, що необхідно звертати стягнення виключно на успадковане майна. Вказано лише те, що спадкоємці мають задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто виконавець має право та зобов`язаний звернути стягнення на кошти, розміщені на банківських рахунках спадкоємця, або ж звернути стягнення на інший об`єкт нерухомого майна спадкоємця, вартість якого є меншою за вартість успадкованого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що скаржником не надано доказів, які свідчили б про неправомірність дій приватного виконавця при примусовому виконання судового рішення.

На підставі вищевикладеного керуючись ст. 1, 3, 4, 5, 18, 71 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 137, 447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Авторгова Андрія Миколайовича у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова