Справа № 192/3103/24
Провадження № 2/192/268/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 92 189 гривень 88 копійок.

На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 березня 2023 року о 06:20 на автодорозі Стрий-Дрогобич в районі с. Гаї Нижні та с. Гаї Верхні Дрогобицького району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення транспортного засобу «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Ford», номерний знак. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2023 року було встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 , а під час судового розгляду було проведено авто-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № 1564-Е від 20 липня 2023 року відповідно до якого в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «вимушена зупинка» і «небезпека для руху»), 2.3 «б» і «д», 9.9 «а», 9.10 «б», 9.11 «а» і «б» ПДР України, що є причиною настання ДТП.

Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ, даними довідки НПУ про обставини ДТП та повідомлення про ДТП відповідач керував автомобілем «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та страхового сертифікату «Зелена картка».

Оскільки ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також за відсутності постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, тому рішенням у справі № 442/4047/24 було встановлено наявність вини ОСОБА_1 у настанні вказаної ДТП, і відповідно заподіянні шкоди.

Тому, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року було стягнуто: 1) з МТСБУ на користь ОСОБА_3 (власника «Renault», номерний знак НОМЕР_1 ) 72 569,42 грн. шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу; 12 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 3 028,00 грн. судового збору.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону № 1961-IV, на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року у справі № 442/4047/24, позивач 08 серпня 2024 року здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі, встановленому рішенням суду (84 569,42 грн. (72 569,42 грн. + 12 000,00 грн.). Крім того, на виконання вказаного рішення суду, позивачем було сплачено в дохід держави судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Тобто загальний розмір понесених позивачем витрат становить 92 189 гривень 88 копійок, які він просить стягнути з відповідача в порядку регресу.

Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, згідно якого просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.107-108, 118-119).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 20 березня 2025 року заперечував проти позову, оскільки вважав, що він не винуватий в настанні ДТП. Відповідна постанова відсутня. Просив відмовити в задоволенні позову. Відзив на позов суду не надав. В судове засідання 02 квітня 2025 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що 01 березня 2023 року о 06:20 на автодорозі Стрий-Дрогобич в районі с. Гаї Нижні та с. Гаї Верхні Дрогобицького району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення транспортного засобу «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Ford», номерний знак. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2023 року було встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 (а.с. 6-7), а під час судового розгляду було проведено авто-технічну експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № 1564-Е від 20 липня 2023 року відповідно до якого в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «вимушена зупинка» і «небезпека для руху»), 2.3 «б» і «д», 9.9 «а», 9.10 «б», 9.11 «а» і «б» ПДР України, що є причиною настання ДТП (а.с. 7-16).

Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55), яке набрало законної сили 23 серпня 2024 року, з позивача на користь ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , було стягнуто 72 569 гривень 42 копійки шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, а також 12 000 гривень витрат на правову допомогу та 3 028 гривень судового збору.

Під час розгляду справи було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , а також особи, яка керувала вказаним транспортним засобом в момент ДТП - не була застрахована (а.с.17-19).

Згідно платіжних інструкцій від 08 серпня 2024 року (а.с.55,56) позивач здійснив платіж на користь ОСОБА_3 на виконання рішення суду на загальну суму 84 569 гривень 42 копійки, таким чином відшкодувавши завдані під час ДТП збитки, а також витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень 00 копійок та 3 028 гривень 00 копійок судового збору на користь держави.

Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 1166, 1187,1188 ЦК України відповідно до яких, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З системного аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що обов`язок такого відшкодування покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вказані положення ЦК України кореспондуються з п.11 постанови ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху під час ДТП, яке сталося 01 березня 2023 року о 06:20 на автодорозі Стрий-Дрогобич в районі с. Гаї Нижні та с. Гаї Верхні Дрогобицького району Львівської області, під час якої відбулося зіткнення транспортного засобу «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Ford», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 встановлено Висновком експерта № 1564-Е від 20 липня 2023 року, відповідно до якого в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.1.5, 1.10 (в частині значення термінів «вимушена зупинка» і «небезпека для руху»), 2.3 «б» і «д», 9.9 «а», 9.10 «б», 9.11 «а» і «б» ПДР України, що є причиною настання ДТП (а.с. 7-16), а також рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/5264/16-ц, провадження № 61-27546св18 зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну. А у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18, провадження № 61-13747св19 зазначено що, відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Тому суд не приймає заперечення ОСОБА_1 в частині того, він не винуватий у вчиненні ДТП, оскільки цей факт підтверджено дослідженими судом доказами.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п.38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень ч.1 ст.1191 ЦК України, Моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування шкоди, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, а відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв`язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, а також у зв`язку з понесеними фактичними затратами на послуги оцінювача до позивача, який здійснив ці виплати, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування.

Тому, оскільки винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної є саме відповідач ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «Ford», номерний знак НОМЕР_2 не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги в порядку регресу на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в розмірі 72 569 гривень 42 копійки, які були сплачені на користь власника автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55), яке набрало законної сили 23 серпня 2024 року, оскільки Законом передбачено право зворотної вимоги (регресу) саме в межах фактичних затрат, а не лише в межах здійсненого страхового відшкодування, які в добровільному порядку на пропозицію позивача відшкодовані не були.

Також суд вважає, що до позивача переходить право вимоги в порядку регресу на відшкодування 4 592 гривні 56 копійок (1 790 гривень (а.с. 21) +800 гривень (а.с.45) грн. + 2 002 гривні 56 копійок (а.с. 46) витрат пов`язаних зі встановленням розміру збитків з вказаних вище підстав.

Разом з тим суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 12 000 гривень та 3 028 гривень судового збору, які були стягнуті з позивача на користь власника автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55), яке набрало законної сили 23 серпня 2024 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що такі витрати позивач поніс виключно у зв`язку з його відмовою здійснити страхове відшкодування згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У зв`язку з такою відмовою власник автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом, в результаті чого поніс витрати на правову допомогу та на сплату судового збору, які були сплачені позивачем на виконання такого рішення суду.

Суд вважає, що саме такі витрати не можуть бути стягнуті відповідача ОСОБА_1 , оскільки такі витрати МТСБУ понесло виключно у зв`язку з вирішенням спору Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області. Суд вважає,що саме ці витрати не є виплаченим страховим відшкодуванням та не є фактичними витратами в розумінні положень Закону України «Про страхування».

Тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати позивач поніс виключно через власну правову позицію, та яка суперечила вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що було встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55), яке набрало законної сили 23 серпня 2024 року.

Тому, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в порядку регресу 72 569,42 грн. та 4 592,56 грн. (1 790,00 грн. +800,00 грн. + 2 002,56 грн.) витрат, пов`язаних зі встановлення розміру збитків, сплачених на користь власника автомобіля «Renault», номерний знак НОМЕР_1 згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55), яке набрало законної сили 23 серпня 2024 року, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними і підлягають задоволенню.

Вимоги в частині стягнення з відповідача 12 000 гривен на правничу допомогу та 3 028 гривень судового збору, які були стягнуті за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 липня 2024 року (а.с.51-55) задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ЄДРЮОФОПГФ - 21647131) завдані збитки в порядку регресу в розмірі 72 569 (сімдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 42 копійки, 4 592 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дві) гривні 56 витрат пов`язаних зі встановленням розміру збитків, а всього 77 161 (сімдесят сім тисяч сто шістдесят одна) гривня 98 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ЄДРЮОФОПГФ - 21647131) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 02 квітня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина