Справа № 299/5596/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Кожух О.А., Джуга С.Д.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 січня 2024 року, у справі № 299/5596/23 (Головуючий: Надопта А.А.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача- Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, мотивуючи тим, що позивачка 20.02.2022р. виїхала до Бельгії для лікування доньки ОСОБА_3 , оскільки така має медичні проблеми із затримкою мовлення. Відповідно до консультативного висновку від 14.06.2021р. дитячого невролога-генетика ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має розлад експресивного мовлення і повинна відвідувати заняття із ІРЦ. Після початку війни в Україні - позивачка переїхала тимчасово жити в Німеччину, де утримує самостійно трьох дітей, працювати там не може, оскільки на утриманні має дитину до 3 років. Позивачка мала намір раніше звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, але відповідач відмовив її від цього і домовився, що сам звернеться до суду з позовом про розірвання шлюбу і укладе із нею нотаріально посвідчений договір про спільне виховання дітей та визначать розмір аліментів у позасудовому порядку, проте відповідач уникає виконання своїх попередніх домовленостей, внаслідок чого, нотаріально посвідченого договору між батьками щодо порядку виховання дітей та визначення суми матеріальної щомісячної допомоги на користь матері - укладено не було.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20.09.2022р. у справі №303/4376/22 шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07.06.2012р. та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №184 - розірвано.

Позивачка стверджує, що з січня 2023р. відповідач про дітей належним чином матеріально не турбується, припинив виплачувати на користь позивачки спільно домовлену суму майнової допомоги, хоча до грудня 2022р. відповідач належно виконував свої домовленості та щомісячно платив на утримання сім`ї по 800 Євро, на даний час відповідач щомісячно сплачує лише суму 4000 гривень на трьох дітей, що є очевидно недостатньо для їх повноцінного утримання, зокрема під час перебування за кордоном. У добровільному порядку матеріально піклуватися про малолітніх дітей відповідач наразі вже не хоче, хоча він має постійний дохід, перебувавши на посаді директора та керівника у ТОВ «СОЛО» та ФГ "Гудянські Озера", займався бізнесом щодо будівництва доріг, мав асфальтний завод, надавав послуги щодо дроблення каменю.

Відповідно до даних ЄДРПОУ Відповідач є керівником ТОВ «СОЛО», код 13584586 адреса реєстрації 89623, Закарпатська обл., Мукачівський р-н, с.Клячаново, вул.Мукачівська-131), статутний капітал якого становить 4 070 580,00 грн., займається вантажним автомобільним транспортом та лісозаготівлею, за яким зареєстровано 10 транспортних засобів та 4 об`єкти нерухомості.

Відповідно до даних ЄДРПОУ відповідач є керівником ФГ "Гудянські Озера", код 44407683 (адреса реєстрації 90344, Закарпатська обл., Берегівський р-н, с.Гудя, вул.Гевденя- 1Б), де він є і керівником та засновником господарства.

Самостійно забезпечувати дітей позивачка не має змоги, на даний час позивачка не працює і не має змоги працювати, перебуваючи за кордоном, тим більше із дитиною до трьох років, та займаючись постійним лікуванням доньки ОСОБА_3 . Щоденні витрати позивачки на виховання та утримання дітей полягають у придбанні продуктів харчування та одягу, оплати за проживання та лікування дітей, придбанні шкільних предметів вжитку, оплати за додаткові гуртки, оплата за комунальні послуги, громадського транспорту, тощо, а щомісячна соціальна допомога держави Німеччини не достатня для забезпечення належних умов виховання.

Відповідач є особою працездатного віку, може працювати, оскільки працює та займається бізнесом. За усною інформацією, у 2023р. відповідач зменшив облік своїх офіційних заробітків, то аліменти слід призначити у твердій грошовій сумі (враховуючи його статки з 2015 року). Інших утриманців відповідач не має, а тому позивачка вважає, що він зобов`язаний утримувати своїх дітей та дружину до досягнення наймолодшою дитиною 3 років, а відтак просить суд стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 15 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_1 трьох років.

Також крім аліментів позивачка також просила визначити місце проживання дітей із нею, мотивуючи тим, що через деякий час після розлучення відповідач почав вчиняти протиправні дії та негативні розмови стосовно матері дітей і між ними виник спір щодо місця проживання дітей.

Діти емоційно прив`язані до матері, яка ставиться до дітей з безмежною любов`ю, ніжністю, чуттєвістю та більш відповідально, ніж батько. Авторитетом для дітей є саме мама, хоча позивачка бажає, щоб діти ще більше часу проводили із батьком. Мати дуже прив`язана до дітей, а діти у малолітньому віці більше потребують спілкування саме з матір`ю і варто врахувати той факт, що вона ніколи не нехтувала своїми обов`язками та вважає, що проживання з нею максимально відповідатиме інтересам гармонійного духовного та фізичного розвитку дітей. Позивачка вважає, що в інтересах малолітніх дітей - є їхнє проживання саме з нею, а не з батьком. Натомість батько в будь-якому випадку повинен мати необмежене право бачитись з дітьми, виховувати їх також за місцем свого проживання (і рішення суду про визначення місця проживання разом із матір`ю не буде цьому перешкоджати). На обліку з наркологічному та психоневрологічному диспансерах позивачка не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, фізично здорова і має змогу забезпечити належні умови проживання та виховання дітей. Наявні усі обставин, які утворюють сприятливу обстановку для проживання дітей з нею, а саме: її вік, задовільний стан здоров`я, які свідчать про належний рівень її емоційно-вольових якостей, її безумовну любов до дітей та потяг до поєднання з дітьми, задовільні побутові умови. Жодні обставини не містять виключних випадків, коли малолітню дитину треба розлучити з матір`ю, а таке розлучення, може бути зумовлене виключно інтересами дитини з метою запобігання негативного впливу на духовний, емоційний і фізичний розвиток дитини з боку матері. У віці до 14 років лише мати здатна забезпечити нормальну атмосферу піклування, у повному обсязі створити всі необхідні умови для виховання дитини, та гармонійного розвитку дитини як особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 15 000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 10 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною - ОСОБА_1 трьох років.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - відмовлено.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 01 березня 2024 року виправлено описку допущену в резолютивній частині короткого та повного рішення виноградівського районного суду по цивільній справі за № 299/5596/23 від 30.01.2024 року у викладенні другого та третього абзацу резолютивної частини рішення суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права в оскаржуваній частині, оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено, що проживання або перебування дитини за межами України є підставою для відмови у таких позовних вимогах. У висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей з матір`ю інтереси дітей взято до уваги на кожному етапі прийняття рішення, забезпечуючи їхнє безпечне та гармонійне виховання та розвиток. Визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє позивача батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обоє з батьків, спір між якими вирішено судом. При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю не відповідає критеріям законності та обґрунтованості. Суд не зіслався на жодну конкретну норму СК України, яка б підтверджувала мотиви оскаржуваного рішення не застосував правові висновки Верховного Суду у аналогічних справах, проігнорував прецедентну практику ЄСПЛ.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів, змінити, визначивши розмір аліментів у сумі прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, а у частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_1 трирічного віку у розмірі 10 000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити, так як визначення щомісячних аліментів на дітей у розмірі 45 000 грн. та колишньої дружини у розмірі 10 000 грн. не відповідає його матеріальній спроможності відповідно до тих доходів, які він фактично отримує. Виходячи з матеріалів справи, відсутні підстави вважати, що відповідач отримує інші доходи, окрім заробітної плати як директора товариств, що стверджується листом ГУДПС у Закарпатській області №20599 від 18.10.2023 року. За останні роки розмір доходу відповідача складав у середньому суму у розмірі 7-8 тис. грн.., яку отримував як зарплату. Посилання у рішенні на те, що відповідач є засновником, директором ФГ "Гудянські Озера" і таким чином отримує дохід не ґрунтується на матеріалах справи, так як за весь період з моменту його заснування не функціонувало і заробітна плата ОСОБА_2 , як голові, не нараховувалася і не виплачувалася. Відповідно до фінансової звітності малого підприємства ТОВ «СОЛО» діяльність у підприємства, основним видом якого є надання в оренду вантажного транспорту, відсутня і за останні роки підприємство також є неприбутковим. Із додаткової угоди №5 від 14.09.2023 р. Договір про закупівлю послуг №24 від 28.02.2022 р. термін дії якого передбачав надання послуг ТОВ « Будресурс Севлюші » протягом 2022-2023 років та отримання доходу від підприємницької діяльності, було достроково припинено. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд не перевірив спроможність відповідача надавати таку допомогу та не врахував окрім потреб дружини, фінансові можливості відповідача. Окрім сплати аліментних зобов`язань, визначених рішенням суду, відповідач прагне до того, щоб мати змогу забезпечити інші потреби дітей, брати участь у їх житті, мати змогу приїхати до них, разом провести час та обдарувати їх подарунками.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 Суязову Г.В., представника ОСОБА_2 адвоката Васильчук Л.Б., які підтримали доводи викладені ними в апеляційних скаргах, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 07.06.2012р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мукачеву Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №184, від якого у подружжя народилось троє дітей: син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Мукачівського районного суду від 20.09.2022р. шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Сторонами не заперечується, що на теперішній час діти проживають разом із ОСОБА_1 , яка після початку війни в Україні, переїхала тимчасово проживати до Німеччини.

Нотаріально посвідченого договору між батьками щодо порядку виховання дітей та визначення суми матеріальної щомісячної допомоги на користь матері укладено не було.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до частини першої 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч 1 ст. 161 СК України).

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховуються її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.( ч 2 ст. 161 СК України).

Тобто в ч 2 статті 161 СК України вказані ті юридичні факти, які є підставами для відмови органам опіки та піклування або судом у переданні дитини для проживання з одним із батьків.

У частині 4-6 статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 рекомендовано про доцільність визначення дітей з матір`ю ОСОБА_1 .

Питання про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю було неодноразово предметом на чергових засіданнях комісії з питань захисту прав дитини і членами комісії було зауважено, що діти тривалий час проживають з матір`ю, на утриманні якої є дитина до трьох років. Додані характеристики свідчать, що мати належним чином піклується про дітей, забезпечує їх потреби. В інтересах дітей доцільно щоб всі вони проживали разом, тільки у виключних випадках допускається проживання малолітніх дітей окремо від матері.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з інтересів дітей, враховуючи у тому числі, сталі соціальні зв`язки дітей, їх психологічний стан, зокрема, прихильність до матері, тривале проживання із нею, сумлінне ставлення нею до виконання батьківських обов`язків, виховання дітей в атмосфері турботи і любові, а також дотримуючись балансу між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини і обов`язок батьків діяти в їх інтересах, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, що визначення місця проживання дитини з матір`ю сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей скасувати у відповідності до п.п.1,2,4 ч 1 ст. 376 ЦПК України і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги слід у цій частині задовольнити із вищезазначених підстав.

Разом із тим, вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей у розмірі по 15 000 грн., які судом задоволені підлягають зміні у частині їх стягнення із наступних підстав.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статтей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При постановленні рішення про стягнення аліментів у розмірі по 15 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, суд посилається на те, що відповідач є засновником, директором ФГ "Гудянські Озера": яке зареєстроване 16.12.2021 р. і отримує дохід. Довідкою №19/02 від 19.02.2024 р. ФГ "Гудянські Озера" за весь період з моменту його з`ясування не функціонувало і заробітна плата ОСОБА_2 як голові господарства не виплачувалася.

Згідно фінансової звітності малого підприємства «СОЛО» діяльність у підприємства є надання в оренду вантажного транспорту, відсутня і останні роки підприємство є неприбутковим.

Предметом діяльності ТОВ «Будресурс Севлюш» мало бути будівництво доріг і згідно відомостей у податкових деклараціях за 2021 2023 р. відсутні доходи від здійснення підприємницької діяльності.

Отже, відповідач не отримував інші доходи, окрім заробітної плати як директора товариства, про що свідчить лист ГУДПС у Закарпатській області №20599 від 18.10.2023 р., що розмір доходу за останні роки складає у середньому 7-8 000 грн.

Із урахуванням доказів, наданих суду судова колегія вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки по 15 000 грн. на кожну дитину є завищеним і такий розмір слід визначити у сумі 5 000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, із врахуванням доказів, наданих суду першої інстанції із врахуванням положень ст. 75 СК України аліменти стягнуті судом на утримання дружини слід зменшити до 3 000 грн. за період з 18 серпня 2023 року по 14 січня 2024 року до досягнення ОСОБА_1 , трирічного віку, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки.

На підставі наведеного, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду від 30 січня 2024 року у частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 змінити та визначити розмір аліментів по 5000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітей повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі 3000 грн. за період з 18 серпня 2023 року по 14 січня 2024 року .

Рішення Виноградівського районного суду від 30 січня 2024 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей скасувати.

Визначити місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 із матір`ю ОСОБА_1 .

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 березня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ