КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №758/6388/24 Головуючий у І інстанції - Будзан Л.Д.
апеляційне провадження №22-ц/824/3041/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

установив:

У травні 2024 року АТ «ПУМБ» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

В обґрунтування вимог позову зазначало, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 26 грудня 2011 року було укладено кредитний договір №1576, та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн., який в подальшому було збільшено до 49000 грн.

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є воно, АТ «ПУМБ».

Вказувало, що відповідач належним чином та в повному обсязі не виконує свої кредитні зобов`язання, а тому у відповідача перед ним утворилась заборгованість, яка станом на 31 березня 2024 року складає суму в розмірі 75113, 64 грн., з яких: 48555, 98 грн. - заборгованість за кредитом; 26557, 66 грн. - заборгованість по процентам.

З огляду на те, що в добровільному порядку відповідач суму заборгованості не сплачує, воно вимушено звернутися до суду із даним позовом за захистом порушених прав.

Просило суд, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 75113, 64 грн. та судовий збір у сумі 2422 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні зазначеного вище позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «ПУМБ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що додані до позовної заяви докази підтверджують укладення кредитного договору між Банком і відповідачем.

Пропозиція укласти Договір карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26 грудня 2014 року містить суттєві умови, притаманні кредитному договору, яка і є по своїй суті кредитним договором, де зазначено, що відповідачу встановлений кредитний ліміт у формі овердрафту, зазначений ліміт овердрафту, який згодом був збільшений, а також зазначений розмір процентної ставки.

Пропозиція укладена у спосіб, визначений чинним законодавством, сторони досягли з усіх істотних умов договору.

Відповідач неналежним чином виконував свої кредитні зобов`язання, у результаті чого утворилася заборгованість, на підтвердження розміру якої банком було надано суду першої інстанції виписку по рахунку та розрахунок заборгованості, що підтверджується матеріалами справи.

Будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту, користування кредитними коштами відповідачем надано не було.

Просило суд, скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що позивачем не було надано як кредитного договору між ним та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є позивач), так і доказів наявності заборгованості, зокрема, факту надання та отримання грошових коштів.

Позивач, фактично, не підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором зобов`язання, щодо надання грошових коштів за кредитним договором, а відповідно, не підтвердив і факту виникнення у нього обов`язку повернути позику та сплатити проценти.

Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до позовної заяви позивач вказав, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем 26 грудня 2011 року укладено кредитний договір №1576, та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем до позову додано копію Пропозиції про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26 грудня 2014 року, довідку про збільшення кредитного ліміту по договору №1576від 26 грудня 2011 року, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №1576 від 26 грудня 2011 року зі всіма змінами і доповненнями до нього станом на 31 березня 2024 року (включно), виписку/особовий рахунок з 26 грудня 2011 року по 31 березня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України та вказував, що позивачем не долучено до позовної заяви кредитний договір від 26 грудня 2011 року, на який позивач посилається у позовній заяві.

Суд позбавлений можливості встановити укладення між сторонами кредитного договору від 26 грудня 2011 року, за невиконання умов якого позивач просить стягнути грошові кошти у сумі 75113, 64 грн.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості, а також виписка по картці суд першої інстанції обґрунтовано до уваги не прийняв, оскільки останні не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та не доведено факту видачі відповідачу кредитної карти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено укладення 26 грудня 2011 року кредитного договору, надання кредитних коштів та факт невиконання договірних умов, а тому у позові слід повністю відмовити.

Доводи апеляційної скарги, про те, що пропозиція про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26 грудня 2014 року містить суттєві умови, притаманні кредитному договору, яка і є по своїй суті кредитним договором, апеляційним судом відхиляються.

Так, згідно змісту позовної заяви, вказано, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ», та ОСОБА_1 кредитний договір було укладено 26 грудня 2011 року.

Натомість, до матеріалів справи було долучено копію Пропозиції про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26 грудня 2014 року та Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків від 26 грудня 2014 року.

Самого Договору карткового рахунку від 26 грудня 2011 року не було долучено, що не заперечується апелянтом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Отже, Кредитний договір №1576 від 26 грудня 2011 року повинен був бути переданий АТ «ПУМБ».

Посилання на те, що Пропозиція про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 26 грудня 2014 року може вважатись Кредитним договором є необґрунтованою, оскільки з змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути заборгованість за Кредитним договором №1576 від 26 грудня 2011 року. Крім цього, у відповідній Пропозиції внесено зміни до основного Кредитного договору, тобто вищезазначена Пропозиція не є окремим договором, а є лише окремим документом, яким було внесено зміни до основного Кредитного договору.

Щодо розрахунку заборгованості, який наданий Банком, апеляційний суд також вказує, що з них неможливо достеменно встановити правильність нарахувань.

Так, розрахунок заборгованості, на який посилається апелянт, зроблено з 30 жовтня 2016 року, тобто не з початку виникнення кредитних правовідносин. Виписка по кредиту була надана лише з 2016 року, а не з моменту виникнення кредитних правовідносин.

При цьому, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що зобов`язання відповідача перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» перейшли до АТ «ПУМБ», а також що перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача існувала заборгованість на час припинення товариства і який саме був її розмір.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на норми закону, які регулюють спірні відносини, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба