Справа № 607/1720/24
Провадження № 22-ц/4808/211/25
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю: представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 адвоката Ванкевича А.В., представників відповідача Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» адвокатів Вінтоняка Н.М., Коваленка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про визнання майнових прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ванкевич Андрій Віталійович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Атаманюком Б.М. 05 грудня 2024 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 16 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» про визнання майнових прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він 24 травня 2022 року уклав договір з Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 26» про цільовий внесок у діяльність за номером ЖРК/14/40.

Предметом договору визначається обов`язок відповідача за рахунок цільового внеску позивача здійснити будівництво та передати у власність останнього об`єкт нерухомості, а саме квартиру за будівельним номером АДРЕСА_1 .

Розмір цільового внеску визначений та погоджений сторонами договору і становить

1 648 530,00 гривень.

Цільовий внесок у зазначеному розмірі сплачений ним в повному обсязі, що підтверджується виданою відповідачем квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року. Таким чином, свої зобов`язання за договором позивач виконав належним чином.

Відповідно до п.п. 1 та 2 п 2.1. договору, відповідачем взято на себе зобов`язання збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу об`єкт будівництва у передбачений договором термін та строк, при цьому кінцевий термін здачі об`єкту будівництва в експлуатацію повинен був відбутися у IV кварталі 2023 року (п. 1.7 Договору).

Інші терміни здійснення будівництва і здачі в експлуатацію об`єкта будівництва, як передбачено п.4.4. договору, сторонами не погоджувалися.

Позивач вважає, що його права як добросовісного інвестора порушені, оскільки він вчасно не отримав те, на що розраховував, укладаючи договір з відповідачем. На момент звернення до суду із позовною заявою об`єкт будівництва у передбачений договором термін та строк йому не переданий. Звернення позивача з метою отримання інформації про стан спорудження об`єкту будівництва та можливість скористатися правом на відступлення прав за договором третій особі зі сторони відповідача залишаються без відповіді, тому у нього немає впевненості в тому, що на об`єкт інвестування не може претендувати жодна інша особа.

Керуючись пп.3 п.2.6 договору він мав намір відступити право членства та свої зобов`язання за цим договором на користь третьої особи, про що повідомляв відповідача, однак на жодне звернення не отримав відповіді. Ці факти свідчить про небажання виконавця виконувати свої зобов`язання за укладеним договором та породжують сумніви в справжніх намірах виконавця завершити об`єкт будівництва та передати його замовнику. В сукупності дані обставини свідчать про невизнання, оспорення виконавцем майнових прав позивача на проінвестований об`єкт будівництва за договором.

Він має на меті задовольнити власні потреби у житлі, є споживачем, а тому вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Просив визнати за ним майнові права на об`єкт будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_2 з наступними характеристиками: квартира будівельний номер АДРЕСА_3 , кількість кімнат 3 загальною площею 83,8 кв.м., що розташована на 12 поверсі 1 під`їзд, згідно договору №ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року, та стягнути понесені судові витрати (а.с.1-4, том 1).

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 рокуу задоволенні позову відмовлено (а.с.204-214, том 1).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ванкевич А.В., подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що відповідачем подано відзив на позовну заяву з пропуском строку. У відзиві він просив поновити строк для його подання та приєднати до матеріалів справи ряд документів, при цьому жодним чином не обґрунтовує поважність причин пропуску строку з наданням підтверджуючих про це документів.

В порушення процесуальних норм, суд без прийняття відповідного рішення щодо поновлення строку, приєднав відзив відповідача з долученими документами до матеріалів справи та надалі посилається на них в рішенні.

Також, на думку апелянта, в порушення процесуальних норм судом долучено і Звіт впевненості незалежного аудитора, виготовлений 30.09.2024 року ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД», а поданий до суду лише 14 жовтня 2024 року. Надалі суд посилається на даний звіт як на належний доказ.

При цьому, такий звіт не має обов`язкового чи преюдиціального характеру, а на підставі нього не можуть встановлюватись ті чи інші обставини, зокрема щодо несплати коштів.

Отже, звіт впевненості незалежного аудитора від 30.09.2024 року не є належним та вірогідним доказом, який підтверджує відсутність чи наявність розрахунків, оскільки не являється первинним документом бухгалтерського чи фінансового обліку та не носить обов`язковий характер в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про ведення касових операцій.

Звертає увагу суду на те, що з урахуванням пояснень представників сторін, досліджених письмових доказів, показань свідків суд зробив невірний висновок, що між сторонами фактично виник спір не з приводу виконання Договору №ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність, з підстав чого був поданий позов, а з приводу укладення договору.

Зазначає, що при укладенні 24 травня 2022 року договору сторонами досягнуто згоди по всіх його істотних умовах, а саме вибрано із запропонованих відповідачем об`єкт будівництва житлове приміщення квартиру (предмет договору); досягнуто згоди щодо розміру цільового внеску, який відповідав вартості житлового приміщення; скріплено підписами сторін; сплачено кошти, що і є моментом його укладення.

Крім того, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 беззаперечно підтвердили факт укладення договору та сплати коштів.

Свідок ОСОБА_6 , який є керівником Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», також підтвердив факт укладення договору, зокрема його підписання без примусу, підписання документа про надходження коштів, документа на згоду на відступлення прав за договором без згоди відповідача. Крім того повідомив, на яку загальну суму укладалися договори.

А будь-яких інших заяв чи документів ним, як представником Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», не вимагалось, в тому числі щодо членства в кооперативі, сплати якихось додаткових внесків. Не надходили такі вимоги до позивача і в письмовій формі.

Отже, наявне волевиявлення сторін на підписання договору, оскільки і позивач, і відповідач підтвердили те, що було досягнуто згоди з істотних умов та підписали Договір. Позивачем сплачено кошти, про що відповідачем видано квитанцію, яка містить печатку підприємства та підпис.

Однак, в оскаржуваному судовому рішенні зазначено, що підприємство з 30 червня 2018 року взагалі не мало права використовувати такий документ як прибутковий ордер.

Апелянт не погоджується із таким висновком суду, оскільки видана квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року відповідає формі і змісту, визначених Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в України, яке затверджене Постановою правління НБУ №148 від 29.12.2017 року ( в новій редакції).

Також зазначає, що кошти ним були сплачені готівкою, оскільки як пояснив керівник Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», надалі вони самі вносять кошти на банківський рахунок.

Щодо перевищення готівкових розрахунків, то позивач не відповідає за дотримання цих норм, оскільки такий обов`язок покладено на відповідача.

А інформація про доходи ОСОБА_1 за 2018-2022 роки, отримана від Головного управління ДПС у Тернопільській області, додатково підтверджує його фінансову спроможність здійснити такі платежі.

Тому вважає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами, а судом не встановлено факт неукладення договору.

З дати укладення договору до подання позовної заяви до суду будь-які заперечення щодо виконання умов договору від відповідача на адресу позивача не надходили. Навпаки при кожній зустрічі чи телефонній розмові засновники, представники відповідача підтверджували свої зобов`язання за договором, що підтвердили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Тому не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18).

Вказує, що дії відповідача, який уклав договір, надав підтвердження сплати коштів, погодив переуступку, а в суді стверджує про неукладення договору, є недобросовісними.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.219-226, том 1).

Позиція інших учасників справи

Представником Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що позивач намагається визнати право на квартиру на підставі договору, укладення якого прямо залежало від передачі коштів, яка так і не відбулася. Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки відсутні докази передачі коштів. Позивач не надав належних, допустимих і достатніх доказів, що підтверджують факт передачі коштів, передбачених договором. Натомість представлена квитанція до прибуткового касового ордеру є нікчемною, оскільки вона не відповідає вимогам Положення НБУ про проведення касових операцій; відсутні реквізити, які підтверджують внесення коштів представниками; факт передачі готівкових коштів на суму понад 50 000,00 гривень суперечить законодавству. Крім того, позивач у судовому засіданні визнав факт, що не передавав гроші особисто, а довірив це «усно» іншим особам, без оформлення належних документів (договору доручення або довіреності), що прямо суперечить вимогам закону. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача не підтвердили факту передачі коштів відповідачу, що також спростовує доводи апеляційної скарги. Відповідач надав Звіт незалежного аудитора, який підтверджує відсутність будь-яких готівкових розрахунків між сторонами у спірний період. Таким чином, оскаржуване рішення суду є законним і обґрунтованим, ґрунтується на належних доказах. За наведених підстав просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.1-5, том 2).

Третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції він повідомив, що працює Головою правління Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» (25,26,27,28 та 29). 24 травня 2022 року до нього підійшов знайомий ОСОБА_9 та познайомив його із своїми друзями з «Тернопільської АРС кераміки», рекомендував їх як порядних людей, які шукають замовникам об`єкти нерухомості. Він розповів їм про умови. В кінці дня в офіс прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для укладення договорів. Зі сторони кооперативу ним були підписані договори на тих осіб, яких вони вказали (Кельнера та Мельника), а також сформовано проєкт ордеру, але без підпису про фактичне прийняття коштів. В свою чергу, після підпису договорів іншою стороною повинні були повернути примірники договорів та перерахувати на фірму грошові кошти в сумі близько 700 000,00 доларів США. Ним 24 травня 2022 року підписано більше десяти договорів та він був впевнений, що кошти перерахують. Однак, жодних коштів на рахунок кооперативу не поступило. Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду справедливим та законним. Категорично заперечує проти отримання грошових коштів від позивача, що є обов`язковою умовою укладення Договору, оскільки такий Договір від 24.05.2022 року (пункт 4.1 Розділу 4) вступає в силу з моменту його підписання та передачі цільового внеску до кооперативу. Проект квитанції до прибуткового касового ордеру не є допустимим, достовірним та достатнім доказом на підтвердження факту передачі коштів за Договором виходячи з того, що відповідно до п.1.4 Розділу 1 Договору чітко визначений порядок сплати коштів, а саме перерахунок коштів на поточний рахунок відповідача. Відповідно, доказом підтвердження факту сплати коштів у даній справі повинна бути банківська квитанція про переказ коштів на рахунок відповідача, а не проєкт касового ордеру. Крім того, проєкт квитанції до прибуткового касового ордеру, наданий позивачем, не відповідає вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ від 29.12.2017 року №148. Допитані за ініціативою позивача свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спростували факт передачі коштів відповідачу чи йому ( ОСОБА_2 ), наголосили на тому, що не передавали коштів відповідачу, не зазначили про наявність письмового договору доручення, довіреності на представництво покупця (позивача) на вчинення правочину по внесенню коштів від його імені. Ці свідки вказували лише про «усну» передачу 3 000 000 гривень якійсь іншій особі, яка не є уповноваженою особою відповідача. Згідно звіту незалежного аудитора від 30.09.2024 року за №39, за період з 01.01.2022 року по 31.12.2023 року відповідач грошові розрахунки проводив виключно з використанням рахунку бухгалтерського обліку 311; за зазначений період операцій із грошових розрахунків через касу не виявлено; інші рахунки бухгалтерського обліку не використовувалися; у бухгалтерському обліку відповідача не виявлено жодних записів щодо ймовірних розрахунків між відповідачем та фізичною особою ОСОБА_1 , як учасником чи пайовиком кооперативу. З огляду на те, що допитаний в якості свідка позивач, а також він ( ОСОБА_2 ) визнали факт того, що гроші позивачем особисто не передавалися відповідачу, дана обставина не підлягає доказуванню. Крім того, оскільки позивач не подав письмову заяву про вступ до асоційованих членів Кооперативу, не вніс пайовий внесок, не визнав Статут Кооперативу, наведені обставини додатково свідчать про неукладеність Договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 березня 2025 року у цій справі залучено ОСОБА_2 , Голову правління Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

У судове засідання не з`явилися позивач, представництво якого забезпечено, та третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , який у відзиві на апеляційну скаргу просив справу розглядати без його участі.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за відсутності позивача та третьої особи.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 адвоката Ванкевича А.В., представників відповідача Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» адвокатів Вінтоняка Н.М. і Коваленка Я.О., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про її необґрунтованість, виходячи з таких підстав.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 24 травня 2022 року між «Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 26», як «Виконавцем», та ОСОБА_1 , як «Замовником», підписано Договір № ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність (а.с.56, том 1).

Предметом Договору визначено обов`язок Виконавця, за рахунок цільового внеску Замовника, здійснити будівництво і передати Замовнику обумовлений даним договором об`єкт, а Замовник за цим Договором, на підставі повного визнання ним Статуту кооперативу зобов`язується забезпечити вчасне внесення цільового внеску, цим самим забезпечивши відповідне фінансове забезпечення об`єкту будівництва та прийняти об`єкт у свою власність на виконання Статутних вимог кооперативу, умов цього договору та для задоволення потреб у житлі (п.1.1.Договору).

Цільовий внесок визначений у грошовому виразі, розмір якого становить 1 648 530,00 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять) гривень, його сплата Виконацю здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в порядку та на умовах, визначених цим договором. Мета задоволення соціальних потреб асоційованого члена кооперативу (п.п.1.2, 1.3,1.4. Договору).

За Замовником закріплений об`єкт, а саме трьохкімнатна квартира на дванадцятому поверсі у першому під`їзді за будівельним номером АДРЕСА_4 (14 корпус) (п.1.6 договору). Кінцевий термін здачі об`єкту в експлуатацію (IV квартал 2023 року ( п. 1.7. Договору)),

Пунктом 1.4. Договору встановлено порядок перерахування коштів, а саме визначено, що сплата цільового внеску Виконавцю Замовником відбувається шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

У пункті 1.5 договору визначено, що з моменту здійснення першого платежу права володіння та розпорядження об`єктом переходять до Замовника, а володіння та розпорядження цільовим внеском переходить до Виконавця.

Відповідно до п. 4.1. Договору цей Договір вступає в силу з моменту його підписання та моменту передачі цільового внеску до кооперативу і діє повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором відповідно до Статуту кооперативу або до моменту припинення (розірвання) цього Договору за ініціативною сторін (а.с.5-6).

Згідно з наданою стороною позивача квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року, «Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Спілка забудівників 26» прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору ЖРК/14/40 від 24.05.2022 грошові кошти у сумі 1648530,00 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч п`ятсот тридцять) гривень. Вказана квитанція місить печатку підприємства та підпис в графі «Головний бухгалтер» без зазначення даних особи, яка здійснила підпис. В графі «Касир» підпис відсутній (а.с.6-зворот, том 1).

При дослідженні наданої позивачем квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року встановлено, що у графі «Головний бухгалтер» міститься підпис особи, без зазначення її даних (прізвища, імені та по батькові, посади). Як встановлено в ході судового розгляду, підпис в цьому документі належить ОСОБА_2 - Голові правління «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», який залучений апеляційним судом в якості третьої особи на стороні відповідача.

Відповідно до вимоги ОСОБА_1 , адресованої до «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» та датованої 05.01.2024 року, ОСОБА_1 , зважаючи на кінцевий термін здачі об`єкту в експлуатацію (IV квартал 2023 року (визначено п. 1.7. Договору)), який порушено, а також порушення Виконавцем підпункту 3 пункту 2.6. Договору щодо відмови Замовнику в реалізації права на переуступку прав та зобов`язань за договором третій особі, просив Замовника надати інформацію про закінчення спорудження Об`єкту будівництва та вчинити дії щодо подання необхідних документів для визнання права власності за ним на Об`єкт. Вказана вимога надіслана поштовим відправленням 08.01.2024р. із описом вкладення за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.7, 8, том 1).

Судом досліджено Статут «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26». Відповідно до п.п. 1.1., 1.2, 2.1, 2.2., 9.20 Статуту кооператив є юридичною особою (неприбутковою організацією), утвореною шляхом об`єднання на добровільних засадах фізичних та/або юридичних осіб на підставі рішення установчих зборів, об`єднує фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для реалізації спільної мети, передбаченої цим Статутом; відповідно до завдань та характеру діяльності за типом є обслуговуючим, за напрямком діяльності житлово-будівельним; метою створення кооперативу є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів та асоційованих членів кооперативу (та членів їх сімей), на основі поєднання їх пайових внесків, особистих та колективних інтересів для участі в організації будівництва та чи реконструкції житлових будинків Ш(будинку) та подальшої їх (його) експлуатації, поділу між ними ризиків і втрат, розвитку їх самоорганізації, самоврядування та самоконтролю; предметом діяльності кооперативу є обслуговування та експлуатація багатоквартирних будинків житлових та нежитлових приміщень членів кооперативу і членів їх сімей за необхідності попередньо шляхом організації будівництва та будівництва багатоквартирних будинків, облаштуванням зовнішніх, внутрішніх інженерних мереж та споруд багатоквартирних будинків, за власні та інші залучені кошти, а також наступна експлуатація та управління будинком після введення багатоквартирних будинків в експлуатацію відповідно до законодавства України. Право кооперативу на укладення договорів передбачено п.3.6. Статуту. Умови і порядок вступу до кооперативу, виходу чи виключення з нього, зокрема і асоційованих членів, визначено у розділі 5 Статуту (п.5.3, п.п.5.5. ). Згідно з п. 12.7.7. Статуту до компетенції Голови правління належить: здійснювати операції, підписувати фінансові документи, договори від імені Кооперативу (у випадках передбачених цим Статутом, після одержання відповідного письмового дозволу або рішення Загальних зборів членів Кооперативу) (а.с.84-91, том 1).

Стороною відповідача надано суду Звіт з надання впевненості незалежного аудитора від 30.09.2024р., складений ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД» за результатами аудиторської перевірки щодо організації та здійснення грошових розрахунків «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» за період 01.01.2022 року по 31.12.2023 року та наявності чи відсутності розрахунків із фізичною особою ОСОБА_1 (а.с.147-151, том 1).

В результаті перевірки на основі виконаних процедур та отриманих доказів аудитор вважає, що отримав достатню впевненість стосовно організації грошових розрахунків «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», щодо здійснення чи не здійснення у перевіреному періоді грошових розрахунків між фізичною особою ОСОБА_1 , як учасником чи пайовиком Кооперативу, та ОСОБА_10 , а також щодо стану розрахунків із фізичною особою ОСОБА_1 протягом перевіреного періоду.

За результатами аудиторської перевірки «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» встановлено, що грошові розрахунки з будь-якими контрагентами Кооператив протягом періоду із 01.01.2022 року по 31.12.2023 року проводив виключно із використанням рахунку бухгалтерського обліку 311 «Поточні рахунки в банках в національній валюті».

Операцій із грошових розрахунків через касу Кооперативу у перевіреному періоді за даними бухгалтерського обліку «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» у перевіреному періоді не виявлено. Рахунок бухгалтерського обліку 30 «Готівка» відсутній у плані розрахунку бухгалтерського обліку Кооперативу у перевіреному періоді з 01.01.2022 по 31.12.2023.

Інші рахунки бухгалтерського обліку грошових розрахунків, крім рахунку бухгалтерського обліку 311 «Поточні рахунки в банках в національній валюті», Кооперативом у перевіреному періоді із 01.01.2022 року по 31.12.2023 року не використовувались.

У бухгалтерському обліку «Обслуговуючою кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» у періоді 01.01.2022 року по 31.12.2023 року не виявлено жодних записів щодо ймовірних розрахунків між Кооперативом та фізичною особою ОСОБА_1 , як учасником чи пайовиком Кооперативу (а.с.147-151).

В судовому засіданні 05.12.2024 року були допитані свідки, заявлені стороною позивача ОСОБА_1 , а саме ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а також свідок, заявлений стороною відповідача, ОСОБА_2 .

Так, свідок ОСОБА_1 , який є позивачем, суду показав, що він є директором та співзасновником ТОВ «Торгова група АРС Кераміка». Також співзасновником ТОВ «Торгова група АРС Кераміка» є ОСОБА_11 . Він особисто, у 2022 році, коли почалася війна, мав вільні кошти, які вирішив інвестувати в нерухомість (пояснює, що інвестиція здійснена не у цілях підприємницької діяльності, тому що квартирою міг користуватися і сам). Від ОСОБА_12 (його директор), якому він довіряв, стало відомо, що «Спілка забудівників» має добрі пропозиції. Вони вивчали фірму (що і як будується, які має пропозиції, ціни). Підбір нерухомості та узгодження умов здійснювали його довірені особи. Було прийнято рішення придбати в них нерухомість, ціна як на той час була дешевою. 24.05.2024 його люди ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) в м. Тернопіль привезли договори від 24.05.2024 на його ім`я, які вже були підписані в м. Івано-Франківську. Договори були на 7 (сім) квартир, укладені в один день. Він підписав договори. Кошти ним були сплачені повністю та своєчасно. Оплата мала здійснюватися готівкою (йому так пояснили). Дату оплати за цими договорами назвати не може, але більша частина коштів була передана через його директора Івана Бойка, який їх відвіз в м.Івано-Франківськ, а решта коштів була передана його людям ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), які відвезли їх до м. Івано-Франківська вже пізніше. Остаточна оплата була до 24-го. Передачу коштів він оцінював як одну операцію, яка здійснена двома частинами. ОСОБА_9 квитанції передав в один день, коли були підписані договори. Вважає, що ОСОБА_9 гроші передав, бо інакше їм би не дали квитанції про оплату. Щодо написання заяви на вступ до кооперативу, не пригадує. Статут не вивчав, бо в нього для цього є юрист. Про проблеми із забудовником дізнався після невдалої спроби продати одну із квартир через агенцію нерухомості. У переуступці відмовили, причин відмови не повідомили.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що працює директором ТОВ «Торгова група АРС Кераміка». У 2022 році директором структурного підрозділу (розташований в м.Івано-Франківськ) Бойком ОСОБА_13 було запропоновано власникам ( ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ) вигідний проект придбання квартир у спілки, яка була їхнім клієнтом (купувала будівельні матеріали). Перед купівлею їм була поставлена задача (Кельнером та ОСОБА_15 ) подивитися, що за контора, як будує. Весною 2022 року вони разом із ОСОБА_8 , перебуваючи у м.Івано-Франківську, були на об`єкті будівництва. Це було до підписання договорів десь за місяць. Тоді вони не домовлялися, а лише дивилися як будують. Зайшли в офіс, де їм ОСОБА_2 детально все розповів про квартири, які будувалися, поверхи, ціни, їм вручили всі книжки, провели екскурсію. Юридичними питаннями займався ОСОБА_8 , оскільки він є юристом. Він особисто договори не читав, оскільки займався лише технічними питаннями. Оглянувши об`єкти та отримавши інформацію щодо квартир, вони передали всі умови замовникам. Всього разом ОСОБА_1 та ОСОБА_11 вирішили придбати 18 об`єктів, з яких ОСОБА_1 було 7 об`єктів. Кошти в сумі 3000000 (три мільйони) грн. він привозив особисто з ОСОБА_8 в офіс фірми останній раз коли укладали договори. Це була остаточна сума оплати за об`єкти ОСОБА_1 та ОСОБА_11 .. До того кошти сплачувалися без його участі, як передавали не знає. Гроші брали чи не брали, він не знає, але факт того, що вони приїхали укласти кінцеві договори. 24-го розрахунки були з ОСОБА_2 . Вони підрахували кінцевий варіант, внесли остаточну суму, яку передали на території спілки, після чого їм винесли готові договори з ордерами про оплату на обох (на Кельнера і Мельника), з підписами та печатками. Пригадує, що договори їм виніс юрист фірми та запевнив їх, що все нормально. Він не бачив як підписували. Далі договори вони повезли з м.Івано-Франківська у м.Тернопіль.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він, як адвокат, у 2022 році представляв інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_11 щодо укладення договорів із «Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників». Від ОСОБА_11 в нього була довіреність, а ОСОБА_1 представляв як адвокат. Разом із ОСОБА_7 він був у м.Івано-Франківськ, обирали квартири для купівлі. Вивчивши питання, вони поїхали в м.Тернопіль до замовників, передали інформацію. Після всіх погоджень щодо купівлі, вони (зрозуміло, що разом з ОСОБА_7 ) 24.05.2022р. приїхали в м.Івано-Франківськ, завезли кінцеву суму для розрахунків 3 000 000 (три мільйони) гривень, яку передали ОСОБА_16 , а останній вже передав кошти для оплати. Вони безпосередньо кошти не передавали. Описує обстановку в офісі, де ОСОБА_2 з іншим керівником сидить там де оформляють документи (хол де макети будівництва Княгинин), а далі прохід йде до кабінету власника, а з іншої сторони бухгалтерія. Бойко ОСОБА_17 заніс кошти. ОСОБА_2 при оплаті не був присутній, так як знаходився в іншому кабінеті. До ОСОБА_2 прийшов юрист і сказав, що кошти оплачені можна видавати ордери. Всі документи оформляв ОСОБА_2 , як керівник кооперативу. В офісі кооперативу їм дали ордери і підписані договори, які вони повезли в м. Тернопіль, підписали та повернули примірники договорів кооперативу. Про проблеми з квартирами він дізнався після того, як їм було відмовлено у переуступці квартир. Про причини відмови не повідомляли. Надсилалися відповідні запити, на які не відповідали. Далі вирішили звернутися за захистом до суду. Позови подали окремо по кожному з об`єктів (пояснює, що так мінімізували витрати по судовому збору).

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що він працює Головою правління «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників (25, 26, 27, 28 та 29)» 24.05.2022 року до нього підійшов його знайомий ОСОБА_9 та познайомив його із своїми друзями з «Тернопільської АРС кераміки», рекомендував їх як порядних людей, які шукають замовникам об`єкти нерухомості. Він розказав їм про умови. В кінці дня в офіс прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для укладення договорів. Із сторони кооперативу ним були підписані договори на тих людей, що вони вказали (на Кельнера і Мельника), а також видані ордери. В свою чергу, після підпису договорів іншою стороною, їм повинні були повернути примірники договорів та перерахувати на фірму гроші в сумі біля 700 000 (сімсот тисяч) доларів США. Більше 10 договорів було ним підписано 24.05.2022 року, і він був впевнений, що кошти перерахують. Сподівався на порядність людей, довіряв спільному знайомому ОСОБА_18 . Однак, жодних коштів на рахунок кооперативу не поступило. Стверджує, що від ОСОБА_19 жодних готівкових коштів не надходило.

Застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначають ЦК України та Закон України «Про кооперацію».

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Статтею 384 ЦК України, положення якої кореспондують статті 19-1 Закону України «Про кооперацію», передбачено, що будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення у кооперативу, право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону (частина друга статті 19-1 Закону України «Про кооперацію»).

За вимогами ст.11, 204, 190 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є в т.ч. договори та інші правочини. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів та інших правочинів, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Також, за ст.627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому, особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (частина перша статті 92 ЦК України).

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Згідно з ч.2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Тобто після завершення будівництва та здачі будинку в експлуатацію квартира як окремий об`єкт цивільних правовідносин ще не існує і набуває юридично статусу об`єкта цивільних правовідносин лише після державної реєстрації, здійсненої відповідно до чинного законодавства.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) вказано, що нормами законодавства встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб. Саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту прийняття його в експлуатацію, якщо таке передбачено законом чи договором, а повноцінним об`єктом у розумінні ЦК України такий об`єкт стає після його державної реєстрації, оскільки жодних виключень щодо необхідності державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухомі речі, як передбачено в частині першій статті 182 та частині другій статті 331 ЦК України для новоствореної речі, якою є квартира в новозбудованому будинку, цивільне законодавство не містить. Захист прав на новостворене майно, прийняте в експлуатацію, в разі невизнання відповідачем прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права.

Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 61-31цс20) зазначила, що у випадку оспорювання чи невизнання за інвестором, який виконав умови договору інвестування, первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, введений в експлуатацію, ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України. Положення статті 392 ЦК України підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між особою, яка відчужила майнові права на квартиру в багатоквартирній новобудові (сторона 1) та особою, яка такі права придбала (сторона 2), у випадку, коли об`єкт будівництва (багатоквартирна новобудова) зданий в експлуатацію, проте сторона 1 не виконує умови зазначеного договору з передачі стороні 2 усіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сторона 2 сплатила в повному обсязі, та не визнає права сторони 2 на цю збудовану квартиру.

Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положенням «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13, Положенням «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 визначено порядок здійснення розрахунків в Україні .

Касові документи - документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові квитанції, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, платіжні доручення та інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Порядок видачі касових ордерів типової форми № КО-1 врегульований Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі Положення), яке затверджено Постанова Правління Національного банку України 29.12.2017 №148.

Відповідно до підпункту 10 пункту 3 Положення, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Пунктом 25 розділу ІІІ Положення визначено, що приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.

Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валюти України.

Розділ ІІ Положення встановлює вимоги до організації готівкових розрахунків, та визначає, що суб`єкти господарювання, які відкрили рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України (пункт 4).

Суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними у надавачів платіжних послуг. Такі розрахунки проводяться також шляхом внесення готівки до надавачів платіжних послуг для подальшого переказу коштів на рахунки суб`єктів господарювання (пункт 5).

Суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно (підпункт 2 пункту 6).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з укладенням договору Договору № ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність.

Сторона позивача вважає Договір укладеним, що підтверджує квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року.

В свою чергу, сторона відповідача заперечує факт оплати за Договором (готівковою чи безготівковою формою), доводячи суду, що договір не набрав чинності.

Відповідно до умов Договору № ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року, укладеного між «Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 26» як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником, такий вступає в силу з моменту його підписання та моменту передачі цільового внеску до кооперативу (п. 4.1. Договору), який відповідно до пункту 1.4. Договору мав бути здійснений на поточний рахунок відповідача.

Відповідно п. 12.7.7. Статуту, Голова правління, в даному випадку ОСОБА_2 , за посадою мав право підписувати фінансові документи та договори від імені кооперативу.

Відповідачем не заперечувалися такі повноваження.

Відповідно до Статуту ЖБК «Спілка забудівників 26», затвердженого Установчими зборами засновників обслуговуючого кооперативу ЖБК «Спілка забудівників 26» від 26.08.2020 року,до компетенції ОСОБА_2 , як Голови Правління Кооперативу, належить, зокрема, відкривати і закривати поточні та інші рахунки Кооперативу в банках (п.12.7.2); здійснювати операції, підписувати фінансові документи, договори від імені Кооперативу (у випадках, передбачених цим статутом, після одержання відповідного письмового дозволу або рішення Загальних зборів членів кооперативу) (п.12.7.7); забезпечувати ведення Кооперативом діловодства, бухгалтерського обліку і складання звітності (п.12.7.12).

В розділі 15 Статуту зазначені майнові фонди Кооперативу.

Для здійснення господарської та іншої діяльності Кооператив за рахунок власного майна формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонди (пункт 15.14 Статуту).

Пайовий фонд формується із вступних (пайових) внесків (у тому числі додаткових) членів та асоційованих членів кооперативу при створенні і функціонування кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу(пункт 15.15 Статуту).

Резервний фонд створюється за рахунок пожертвувань, безповоротної фінансової допомоги та за рахунок інших не заборонених законом надходжень для покриття можливих витрат (збитків) та шкоди від надзвичайних ситуацій (пункт 15.16 Статуту).

Неподільний фонд створюється в обов`язковому порядку і формується за рахунок членських внесків (пункт 15.17 Статуту).

Спеціальний фонд створюється за рахунок цільових внесків членів кооперативу та інших передбачених законом надходжень для забезпечення статутної діяльності Кооперативу і використовується за рішенням Правління (пункт 15.18 Статуту).

Стороною позивача суду не подані докази про виконання умов договору зі сторони ОСОБА_1 щодо вступу до кооперативу.

Позивач на підтвердження факту передачі цільового внеску до кооперативу надав квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року, із змісту якої встановлено, що Обслуговуючий кооператив «ЖБК «Спілка забудівників 26» прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору ЖРК/14/40 від 24.05.2022 кошти в сумі 1 648 530,00 грн. Квитанція містить печатку підприємства та підпис в графі «Головний бухгалтер» без зазначення даних особи, яка здійснила підпис (а.с.6-зворот, том 1).

Судом встановлено, що підпис в графі «Головний бухгалтер» квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року належить Костишину Б.В. - Голові правління «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26», який мав право на здійснення цього підпису у відповідній графі.

Водночас, згідно затвердженого Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні бланку прибуткового касового ордера типової форми № КО-1, відривна частина цього документа, окрім підпису головного бухгалтера, повинна містити підпис касира.

Положення визначає, що касири (особи, які виконують їх функції) під час роботи з готівкою керуються правилами визначення платіжних ознак та обміну банкнот, розмінних та обігових монет національної валюти України.

З дослідженої квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року встановлено, що вона не містить підпису касира.

Згідно з чинним законодавством України, а саме Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (далі Положення № 148), прибутковий касовий ордер є первинним обліковим документом, що підтверджує факт надходження готівки до каси підприємства (товариства).

Обов`язкові реквізити прибуткового касового ордера визначені пунктом 25 Положення № 148. Серед цих обов`язкових реквізитів значиться підпис головного бухгалтера або особи, уповноваженої керівником на виконання обов`язків головного бухгалтера, та підпис касира.

Відповідно до пункту 13 Положення № 148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером, підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою на це керівником.

Відтак, відсутність підпису касира на прибутковому касовому ордері є порушенням вимог Положення № 148 щодо обов`язкових реквізитів цього первинного облікового документа, що ставить під сумнів достовірність квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022 року про прийняття ЖБК «Спілка забудівників 26» від ОСОБА_1 за Договором ЖРК 14/40 грошових коштів у сумі 1 648 530,00 грн.

Питання обмеження розрахунків готівкою між фізичними особами та фізичними особамипідприємцями із суб`єктами господарювання встановлюються і регулюються Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (зі змінами).

Також зазначеним положенням визначається Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі фізичні особи підприємці) (далі разом у тексті суб`єкти господарювання), фізичними особами.

Відповідно до пункту 6 розділу ІI Положення № 148 суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:

1) між собою у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно;

2) з фізичними особами у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Платежі понад установлені граничні суми проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки. Кількість суб`єктів господарювання та фізичних осіб, з якими здійснюються готівкові розрахунки, протягом дня не обмежується.

Обмеження, встановлене в пункті 6 розділу II цього Положення, стосується також розрахунків під час оплати за товари, придбані на виробничі (господарські) потреби за рахунок готівки, одержаної за допомогою платіжного інструменту.

Також пунктом 7 розділу ІI Положення № 148 визначено, що фізичні особи також мають право здійснювати розрахунки готівкою:

1) із суб`єктами господарювання протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами у розмірі до 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень включно.

Платежі на суму, що перевищує 50000 гривень, проводяться через надавачів платіжних послуг шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки;

2) між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Платежі на суму, яка перевищує 50000 гривень, здійснюються шляхом переказу коштів із рахунку на рахунок або внесення та/або переказу коштів на рахунки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки пункти 6 та 7 розділу ІІ Положення № 148 визначають обмеження лише для готівкових розрахунків, то суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки у безготівковій формі за допомогою електронних платіжних засобів (POS-термінал, інтернет-еквайринг) протягом одного дня за одними або кількома платіжними документами з фізичними особами та фізичнимиособами підприємцями без обмежень суми протягом одного дня.

Підсумовуючи викладене, слід дійти висновку, що згідно з Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 (зі змінами), обмеження на готівкові розрахунки між фізичними особами та суб`єктами господарювання (протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами у розмірі до 50 000,00 гривень включно) стосуються як юридичних, так і фізичних осіб і право обох сторін у визначений сумі на готівкові розрахунки кореспондується із обов`язком обох сторін не перевищувати визначену суму при готівкових розрахунках.

Платежі на суму, що перевищує 50 000,00 гривень, проводяться через банки або небанківські установи шляхом переказу коштів із поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку чи небанківської установи для подальшого їх переказу на поточні рахунки в банку.

Відтак, отримання ЖБК «Спілка забудівників 26» від фізичної особи ОСОБА_1 за Договором ЖРК 14/40 грошових коштів у розмірі 1 648 530,00 грн за квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 24.05.2022 року за один касовий день є порушенням встановленого ліміту готівкових розрахунків та є неможливим згідно з чинним законодавством України про готівкові розрахунки. Така операція мала бути проведена в безготівковій формі.

Згідно Договору №ЖРК 14/40 від 24.05.2022 року розрахунок мав бути здійснений у безготівковій формі. І цю умову договору мав виконати позивач.

Доводи апелянта про те, що розрахунку у готівковій формі вимагав відповідач не заслуговують на увагу, оскільки така умова є порушенням вимог нормативно-правових актів України, яких зобов`язана дотримуватися кожна із сторін договору.

Відповідно до пункту 6 частини третьої статті 3, статей 11-14, 202, 509, 525, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки, що виникають із договорів, повинні належно виконуватися; цивільні права здійснюються особою, а цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актами цивільного законодавства; особа, діючи у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і розсуд, повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач за характером своєї діяльності пов`язаний із здійсненням розрахунків у готівковій та безготівковій формах, не міг бути необізнаним про правила таких розрахунків, повинен був діяти добросовісно, не зловживаючи правом на готівкові розрахунки, і, будучи обачним, при виборі контрагента за договором, міг передбачити наслідки не укладення договору у разі порушення умов договору.

Тому при оцінці доказів, з урахуванням відсутності в графі квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 24 травня 2022р. підпису касира, перевищення суми готівкових коштів, відсутність доказів, що ОСОБА_2 виконував функції касира, відсутність будь-яких доказів, що кошти надійшли на рахунок або у касу саме кооперативу, дає підстави вважати, що договір зі сторони позивача не виконувався.

Щодо посилань апелянта на те, що суд не повинен брати до уваги Звіт з надання впевненості незалежного аудитора, який здійснений 30.09.2024 ТОВ «Аудиторська компанія «Альфа-аудит ЛТД» за результатами аудиторської перевірки щодо організації та здійснення грошових розрахунків «Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Спілка забудівників 26» за період 01.01.2022 року по 31.12.2023 року та наявності чи відсутності розрахунків із фізичною особою ОСОБА_1 , колегія зауважує наступне.

Судом зазначено, що звіт підтверджує, що у бухгалтерському обліку «Обслуговуючою кооперативу «ЖБК «Спілка забудівішків 26» у періоді 01.01.2022 року по 31.12.2023 року не виявлено жодних записів щодо ймовірних розрахунків між Кооперативом та фізичною особою ОСОБА_1 , як учасником чи пайовиком Кооперативу.

Разом з тим, Звіт аудитора не є беззаперечним доказом для суду і може розглядатися судом у сукупності з іншими доказами або взагалі не братися до уваги. Законодавство не визначає звіт аудитора як обов`язковий або першочерговий доказ у судових справах. Його подання є правом сторони, а не обов`язком. Аудит, особливо аудиторська думка, часто містить елементи професійного судження та оцінки аудитора щодо достовірності фінансової звітності. Суд, у свою чергу, має власне право на оцінку доказів.

Крім того, інша сторона у справі має право оскаржити висновки аудитора, надати контраргументи, власні аудиторські звіти або інші докази, що спростовують або ставлять під сумнів висновки аудитора.

Також, позивач не представив суду доказів про те, що він є членом кооперативу, що також стосується виконання умов договору з його сторони.

Таким чином, позивачем не подано доказів про часткове виконання договору, що дає підстави суду для висновку про його неукладеність.

Сам факт підписання примірника Договору сторонами не є умовою, яка визначає набрання сили таким договором, оскільки для цього потрібно здійснити оплату (передачу цільового внеску до кооперативу).

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що в порушення процесуальних норм, суд без прийняття відповідного рішення щодо поновлення строку, приєднав відзив відповідача з долученими документами до матеріалів справи та надалі посилається на них в рішенні.

Так, суд має право досліджувати та враховувати у своєму рішенні всі наявні у справі докази, навіть якщо вони були подані з порушенням процесуальних строків. Пропуск відповідачем строку на подання відзиву є процесуальним порушенням, яке може мати негативні наслідки для нього, але не позбавляє суд права врахувати долучені до нього докази, якщо вони є важливими для встановлення істини у справі та забезпечення справедливого судового розгляду.

Посилання позивача на пропуск строку подання відзиву є обґрунтованим з точки зору процесуальних норм, але суд, приймаючи рішення, керується сукупністю обставин справи та оцінює всі наявні докази, враховуючи їхню належність, допустимість, достовірність та взаємний зв`язок. Тому, суд міг вважати, що фактична важливість долучених документів переважає над порушенням строку їх подання.

Відтак, суд дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності оплати саме кооперативу, як Виконавцю, Договір № ЖРК/14/40 про цільовий внесок у діяльність від 24 травня 2022 року, укладений між «Обслуговуючим кооперативом «ЖБК «Спілка забудівників 26» та ОСОБА_1 слід вважати таким, що не відбувся (не набрав чинності), а тому у відповідача не виникає перед позивачем жодних зобов`язань за Договором в значенні ст. 509 ЦК України чи інших цивільно-правових норм, зокрема таких як зобов`язання збудувати, здати в експлуатацію та передати позивачу об`єкт будівництва у передбачений договором термін та строк. В свою чергу, у позивача не виникає майнових прав на об`єкт будівництва (квартиру).

Колегія суддів зауважує, що позивач може захистити своє порушене право у інший спосіб, зокрема заявивши позов про повернення йому сплаченої суми коштів до особи, яка їх прийняла.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дослідив обставини справи, які мають значення для її вирішення, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ванкевич Андрій Віталійович, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 04 квітня 2025 року.