Провадження № 2-п/161/28/25
01 квітня 2025 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Лук`янчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-
Заявник через свого представника звернувся до суду із вказаною заявою.
В обґрунтування вимог вказує, що рішення суду від 02 грудня 2024 року у вказаній справі було ухвалено без участі сторони відповідача, причини неявки є поважними. Також, посилається на те, що при винесенні рішення судом не було враховано всіх істотних обставин, які мають значення для розгляду справи. Вказує, що розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_2 повинен бути збільшеним до суми прожиткового мінімуму, оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник ОСОБА_1 адвокат Кушнірук А.В. подав клопотання про відкладення судового засідання з перегляду заочного рішення.
За приписами ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
У відповідності до вказаних положень, а також з метою дотримання розумних строків розгляду заяви, суд вбачає за можливе здійснювати розгляд заяви без участі сторін, за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Використання законодавцем в конструкції ст.288 ЦПК України сполучника «і» дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомлявся про судовий розгляд справи, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою місця реєстрації (а.с.17,19), яка також збігається з адресою зазначеною в заяві про перегляд заочного рішення.
Зі змісту заяви вбачається, що на утриманні відповідача також перебуває донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому аліменти на сина необхідно збільшити з 600 грн. в місяць до розміру прожиткового мінімуму (3196 грн.).
Суд зауважує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).
Оскільки син відповідача проживає з матір`ю, саме їй належить право вибору способу стягнення аліментів з ОСОБА_1 .
Факт того, що визначена сума аліментів у розмірі 600 грн. в місяць не відповідає інтересам дитини, оскільки суттєво змінились життєві обставини сторін та значно зросли витрати на утримання сина сторонами не заперечується.
Суд вважає за необхідне зазначити, що необхідність утримувати доньку від нового шлюбу не виключає обов`язку позивача як батька надавати матеріальну допомогу також своєму сину, який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання інших осіб порівняно з дитиною.
Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що відповідач має інших осіб на утриманні, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з позивачем та суперечитиме її інтересам.
Доказів погіршення стану здоров`я чи матеріального стану стороною відповідача не надано.
Відтак, доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено. Доводи, викладені представником відповідача в заяві про перегляд заочного рішення, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.
У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.
Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».
Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).
Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.
З огляду на те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.
Керуючись ст.ст.280-289 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, - відмовити.
Роз`яснити сторонам, що заочне рішення ними, та/або їх представниками може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. Строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк