Справа № 283/314/25
провадження №2/283/411/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 квітня 2025 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу,

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в обґрунтуванні якої зазначила, що 01 листопада 2024 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по вулиці Грушевського поблизу будинку №53, не знизив швидкості та не зупинився, не надав пішоходу ОСОБА_1 переваги в русі, внаслідок чого здійснив на її наїзд. Вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлена постановою Малинського районного суду Житомирської області від 16 січня 2025 року справа 283/2575/24 (провадження 3/283/15/2025).

Позивач зазначає, що внаслідок скоєного правопорушення ОСОБА_2 їй були нанесені тілесні ушкодження та завдано матеріальної шкоди в зв`язку з лікуванням в сумі 5562,92 грн, за слів позивача реабілітація продовжується оскільки права нижня кінцівка належним чином не функціонує. Через сильний фізичний біль позивачка не могла спати, підніматися з ліжка, пересуватись по кімнаті та була змушена звертатися за допомогою до сторонніх їй людей що створило для її емоційний дискомфорт та вона була змушена звернутися за консультацією до психолога.

Вимогами позову ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 5562,92 грн та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Явка та позиція сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилася, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в цілому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, під час судового засідання зазначив, що не ухилявся від притягнення до відповідальності, пропонував під час скоєння правопорушення викликати швидку та поліцію, добровільно завіз позивачку в лікарню.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

16 січня 2025 постановою Малинського районного суду Житомирської області в справі №283/2575/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності внаслідок скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексом України про адміністративні правопорушення. ОСОБА_2 рухаючись по вулиці Грушевського 53 керуючи транспортним засобом марки «LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_1 внаслідок чого здійснив наїзд на неї. (а.с.3-4).

01 листопада 2024 року ОСОБА_1 була оглянута в приймальному відділені та встановлено діагноз «забій голови, струс головного мозку, садна, забій правого культового суглобу. ЦД ІІт.», та зазначено рекомендовані ліки, що підтверджується довідкою КНП «Малинська міська лікарня» ММР від 12 лютого 2025 року.(а.с. 5)

Довідкою від 12.02.2025 №126/01-10 КНП «Малинський центр первинної медико-санітарної допомоги» ММР підтверджено, що ОСОБА_1 25 листопада 2024 року, 08.01.2025 зверталася за консультацією стосовно стану після ДТП «головний біль, запаморочення, болі в ділянці серця, болі та обмеженість функціонування правого колінного суглобу і правої стопи», призначені лікі. (а.с.6)

Додано до матеріалів справи направлення ОСОБА_1 на магнітно-резонансну томографію, картку хворого який лікується в фізіотерапевтичному відділенні. (а.с. 7-8)

Консультаційним висновком спеціаліста від 09 січня 2025 року доведено, що ОСОБА_1 потребувала психологічного консультування з метою знизити емоційну інтенсивність переживань, які погіршували якість життя та було проведено п`ять таких консультацій. (а.с.9)

Малинською районною благодійною організацією ОСОБА_1 було видано деамбулятор та милиці в зв`язку з травмою після ДТП. (а.с. 10)

Додано до матеріалів справи направлення ОСОБА_1 на магнітно-резонансну томографію, картку хворого який лікується в фізіотерапевтичному відділені . (а.с. 7-8)

Також позивачем було надано квитанції, що підтверджують матеріальну допомогу в сумі 4800,92 грн. (а.с.11-12).

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 16 січня 2025 року в справі №283/2575/24 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності внаслідок скоєння правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексом України про адміністративні правопорушення

Встановлено, що 01 листопада 2024 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 рухаючись по вулиці Грушевського 53 керуючи транспортним засобом марки «LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_1 внаслідок чого здійснив наїзд на неї. У результаті пішохід отримав легкі тілесні ушкодження. (довідка лікаря ОСОБА_3 )

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Водночас Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Як встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормального життєвого порядку та життєвих зв`язків, яких вона зазнала у зв`язку з змінами у звичному способі життя внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 .

При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20000,00 грн., заявлений позивачем, є неспівмірним та не відповідає глибині фізичних та душевних страждань позивача. Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу становить 15000,0 гривень, а відтак позовні вимоги в частині стягнення завданої моральної шкоди підлягають до часткового задоволення.

Частинами першою, другою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Таким чином, шкоду позивачу завдано діями водія транспортного засобу, тож сума відшкодованих збитків підтверджених документально в сумі 4800,92 також підлягає стягненню.

Позивач судовий збір при зверненні до суду не сплачував, оскільки звільнений від його сплати на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст..2,5,10-13, 18, 258-259,263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою 4800,92 грн та 15000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 19 800,92 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот гривень 92 копійки) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 04 квітня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Малинським РВ УМВС України в Житомирській області 22.01.1996, мешканка АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 .

Суддя