Справа № 638/3270/23
Провадження № 2/638/648/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

представника позивача Павленка С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості,-

встановив:

АТ "Кредобанк" звернулось до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ "Кредобанк" суму заборгованості за кредитним договором №Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року в розмірі 683002,91 грн, судовий збір в розмірі 10245,04 грн. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 68300,29 грн.

В обґрунтування позовної заяви, представник позивача вказує, що 15 квітня 2019 року між АТ Кредобанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Ф0047/24-19/В2 відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 478100 грн на строк 220 місяців з терміном погашення до 14 серпня 2037 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ Кредобанк та ОСОБА_2 15 квітня 2019 року було укладено договір іпотеки № б/н, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. та зареєстровано за № 1336, предметом вказаного договору є квартира АДРЕСА_1 . Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року між АТ Кредобанк та ОСОБА_3 15 квітня 2019 року укладено договір поруки № б/н, відповідно до умов якого, остання зобов`язується відповідати перед АТ Кредобанк за виконання ОСОБА_2 зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року. На виконання умов кредитного договору № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. ОСОБА_2 своїх зобов`язань належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 22 грудня 2022 року заборгованість останнього перед позивачем становить суму у розмірі 683002,91 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 473538,67 грн; заборгованість за відсотками - 187728,15 грн; донарахованих відсотків за грудень 2022 року - 4096,20 грн; пені за прострочені відсотки та комісії за період 15 квітня 2019 року по 30 жовтня 2020 року - 10138,73 грн; відшкодування судових витрат 7 501,16 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

07 червня 2025 року до суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що вимога позивача про дострокове повернення в частині кредиту, що залишилася у сумі 473538,67 грн під час дії в Україні воєнного стану та карантину є незаконною та не підлягає задоволенню. Також зазначає, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що тільки за перший та третій місяці кредитування розподіл сплачених позичальником сум відповідав графіку платежів. В той же час в усі інші періоди з 01 червня 2019 року по 28 лютого 2021 року всі кошти, що надходили від позичальника (73985 грн) банк направляв виключно на погашення відсотків (як на прострочену так і на поточну суму заборгованості). В результаті таких незаконних дій банка сплачені позичальником кошти у сумі 73985 грн не призвели до зменшення суми кредиту, що залишалася. Крім того, зазначає, що нараховано банком комісія є незаконною та має бути зарахована в погашення основної суми кредиту. Також зазначає, що вимога про стягнення пені у сумі 10138,73 грн є незаконною відповідно до п. 6 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про споживче кредитування.

20 червня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що згідно із п. 4.9. Кредитного договору, Банк у випадку, передбачених п. 2.9 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. У випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення сплат процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці. У відповідача є вибір, встановлений договором: сплатити всю прострочену заборгованість; - у випадку неусунення порушень - на вимогу Банку, повернути кошти в дату, вказану в повідомленні про дострокове повернення кредиту. Тобто, зміна строку дії договору за умов, передбачених самим правочином, не є санкцією (відповідальність) за, в даному випадку, несвоєчасне повернення кредитних коштів, а є виконанням умов договору на умовах, згоду на які дали сторони при його підписанні щодо строків кредитування. Також зазначає, що платежі, що постулати в Банк, розподілялись чітко у відповідності до заявленої, договорі та Законі черговості: проценти, прострочений кредит, у випадку перевищення суми одноразового погашення на сумою простроченої заборгованості - прострочені проценти (нараховані, строк оплати яких не настав), поточний кредит. Крім того, зазначає, що комісія, включена до сукупної вартості кредиту, встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, що не суперечить вимогам законодавства. Вказана умова кредитного договору є справедливою та не створює дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін та не завдає шкоди позивачу.

Щодо донарахування відсотків, представник позивача зазначає, що відповідно до п. 3.13 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною згідно кредитного договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.

24 червня 2024 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає, що станом на 21 червня 2024 року, тобто на дату написання пояснень заборгованість за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року становить 630523,50 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 447 597,76 грн; - заборгованість по відсотках 165 285,85 грн.; пеня за прострочені відсотки та комісії за період 15.04.2019 по 30.10.2020 10138,73 грн; відшкодування судових витрат 7 501,16 грн.

28 червня 2023 року до суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначає, що твердження позивача у відповіді на відзив , що дострокове повернення кредиту у разі невиконання (прострочення виконання) зобов`язання за договором на підставі пунктів 4.9 та 4.10 Кредитного договору Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року не є санкцією (відповідальністю) а є виконанням умов договору є неспроможним, оскільки протирічить суті поняття невиконання (прострочення виконання) зобов`язань. Передбачені умовами договору санкції (відповідальність) за невиконання (прострочення виконання) договірних зобов`язань не перетворюють санкції в договірні зобов`язання. Таким чином, вимога позивача про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася у сумі 473538,67 грн. під час дії в Україні воєнного стану та карантину є незаконними та не підлягають задоволенню. Також наголошує, що розрахунок заборгованості не відповідає фактичним обставинам та ЗУ Про споживче кредитування в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотками, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками не підлягають задоволенню. Крім того, зазначив, що видача кредиту як окрема послуга позичальнику не надавалась, а сплачені ним кошти у сумі 4733,19 грн мають бути зараховані в погашення основної суми кредиту. Зазначає, що у відповіді на відзив позивач так і не обґрунтував, за що саме донараховані відсотки та яким чином він розрахував суму 4096,20 грн. Крім того, вимога щодо нарахування пені за період з 15 квітня 2019 року по 01 січня 2020 року є незаконною, оскільки пеня за цей період вже стягнута судом та фактично сплачена.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання представник позивача вимоги позовної заяв підтримав та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 квітня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №Ф0047/04-19/В2, за умов якого банк видає позичальнику кредит у сумі 478 100,00 грн. на строк 220 місяців з терміном погашення до 14.08.2037 (п.2.1. договору) на наступні цілі: придбання нерухомості ВР за адресою: АДРЕСА_2 , пільгова ставка на перші 3 роки кредитування; для оплати суми страхового платежу на користь страхової компанії (п.2.2.).

За користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених розділом 3 кредитного договору, а саме: на момент укладення кредитного договору сторонами обумовлено значення процентної ставки в розмірі 18%, яка діє протягом першого періоду дії ставки (первинна процентна ставка). Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки.

За змістом п. 3.14. договору позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за кредитним договором, щомісяця, відповідно до графіку платежів, якщо інше не передбачено кредитним договором.

При частковому достроковому погашенні заборгованості за кредитним договором (у т.ч. ануїтетним платежем) банк здійснює коригування графіку платежів, за рахунок скорочення строку кредитування, передбаченого кредитним договором, не змінюючи при цьому розмір щомісячного платежу (п.4.8.4. договору).

Позичальник має право здійснювати дострокове (повне або часткове) погашення заборгованості за даним кредитним договором в порядку, іншому ніж визначений у п.п.4.8.1.-4.8.3. цього договору, за умови подання відповідної заяви про дострокове погашення (п.4.8.6. договору).

За змістом п.4.9. договору банк, у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісії, інших платежів за кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту).

Згідно п.4.10. договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.4.9. цього кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 60 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 60-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла на момент в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника.

Кредитні зобов`язання за цим договором забезпечені іпотекою згідно договору від 15.04.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, предметом якої є нерухоме майно: двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харитоновою Я.М., 15.04.2019, за реєстровим №1330.

15 квітня 2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором №Ф0047/04-19/В2 від 15.04.2019.

15 квітня 2019 року на виконання умов кредитного договору, АТ «Кредобанк» надано ОСОБА_2 кредит на суму: 159 366,00 грн., меморіальний ордер №21184846; 159 367,00 грн., меморіальний ордер №21184491; 159 367,00 грн., меморіальний ордер №21183920.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у визначені строки не виконує, внаслідок чого, відповідно до розрахунку за договором кредиту Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року та додатковим поясненням представника позивача, станом на 21 червня 2024 року заборгованість позичальника склала 630523,50 грн.

Позивачем вживались заходи щодо досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідачів досудових вимог, які були особисто отримані останніми, однак відповідачі не скористалися можливістю дострокового погашення заборгованості за кредитним договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1,2 ст. 554 ЦК України).

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розрахунку за договором кредиту Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року та додатковим поясненням представника позивача, станом на 21 червня 2024 заборгованість позичальника складається з заборгованості за тілом кредиту - 473538,67 грн; заборгованості за відсотками - 187728,15 грн; донарахованих відсотків за грудень 2022 року - 4096,20 грн; пені за прострочені відсотки та комісії за період 15 квітня 2019 року по 30 жовтня 2020 року - 10138,73 грн; відшкодування судових витрат 7 501,16 грн.

Заборгованість по відсотках та пені саме у такому розмірі підтверджується матеріалами справи та наданим банком розрахунком, який під час розгляду справи відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано. Будь яких розрахунків на підтвердження своїх заперечень представник відповідача у розпорядження суду не надав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_2 як позичальника та ОСОБА_3 як з поручителя за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року, в частині солідарного стягнення заборгованості, відсотків та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо тверджень представника відповідача про незаконність дострокового стягнення кредиту, нарахування відсотків та пені у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану та карантину, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 прикінцевих положень ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду) передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Аналогічна норма міститься у ч. 6-1 прикінцевих положень ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду).

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 повинен бути звільнений від дострокової сплати боргу на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» у період дії в Україні карантину та воєнного стану, суд відхиляє оскільки, дія ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на врегульовану договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року таку відповідальність.

Щодо твердження представника відповідача, що позивачем в порушення п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ Про споживче кредитування була змінена черговість погашення кредиту суд зазначає, що відповідно до п. 4.7. кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Таким чином, розподіл коштів, які сплачувались ОСОБА_2 здійснено позивачем правомірно.

Інші доводи заперечень представника відповідача висновків суду не спростовують.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 68300,29 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та доведеним.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Між тим, представником позивача не долучено до матеріалів справи жодного доказу понесення ним витрат на правову допомогу, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Судовий збір підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № Ф0047/04-19/В2 від 15 квітня 2019 року у розмірі 630523 (шістсот тридцять тисяч п`ятсот двадцять три) грн 50 коп.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» суму сплаченого судового збору у розмірі 10245 (десять тисяч двісті сорок п`ять) грн 04 коп.

В іншій частині вимог позовної заяви відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк» (, адреса: м. Львів, вул. Сахарова 78).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Повний текст судового рішення складено 03 квітня 2025 року.

Суддя Л.М. Рибальченко