Провадження № 2/337/325/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання частково недійсним пункту паспорту кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК», Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивує тим, що 02.08.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР», Товариство) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» надало, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в сумі 54140,50 грн. строком на 36 місяців, які відповідачка зобов`язалася повернути та сплатити за користування кредитом річні проценти у розмірі 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти у розмірі 3,19% від суми кредиту. Відповідачка не виконала свого обов`язку з повернення наданих їй грошових коштів та сплати процентів в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до договору факторингу №171221 від 17.12.2021 ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК». Станом на 09.08.2024 заборгованість за кредитним договором становить 112316,74 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 46632,09 грн., заборгованість по річним процентам ( в т.ч. прострочена) 13871,95 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 51812,70 грн.

Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2024 позов АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено повністю.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2024 заочне рішення суду від 28.10.2024 у даній цивільній справі було скасовано, справу призначено до нового судового розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

25.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 24.12.2024) від відповідача ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Працевитий Г.О., по даній справі надійшла зустрічна позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить визнати недійсним пункт 5 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5551621, який є невід`ємною частиною кредитного договору №, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 , в частині нарахування щомісячних процентів в розмірі 3,19% від суми кредиту згідно з графіком платежів.

Зустрічний позов мотивує тим, що пунктом 5 паспорту кредиту №5551621 від ТОВ «ФК «ЦФР» зазначено нарахування щомісячних процентів в розмірі 3,19% від суми кредиту згідно з графіком платежів, а також нарахування річних процентів в розмірі 11,99% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів. Фактично з позичальника стягуються два види відсотків, що обраховується від суми заборгованості та від суми виданого кредиту. Це суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», ст. 1048, 1054 ЦК України. Так, відповідно до положень ст. 1048, 1054 ЦК України, проценти за кредитом нараховуються на суму залишку заборгованості. Вказані правила притаманні саме річним відсоткам, що зазначені в договорі в розмірі 11,99% річних від суми боргу. В той же час, «щомісячні відсотки» є незмінними протягом всього строку виконання договору, не зменшуються пропорційно зменшенню розміру тіла кредиту, що свідчить про зловживання кредитором, маніпулюванням термінами та порушенням прав споживача. Ні статтями 1054, 1048 ЦК України, які визначають загальні вимоги до змісту та умов кредитного договору, ні ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» не передбачено право кредитора одночасно нараховувати два види відсотків за користування кредитними коштами: в даному випадку річні відсотки та щомісячні відсотки. За своєю суттю «щомісячні проценти» є додатковою комісією Товариства за послуги, яка чітко не визначена в договорі, не узгоджена із позичальником. Пункт 5 паспорту кредиту №5551621 в частині нарахування «щомісячних процентів» фактично приховує комісію та вводить позичальника в оману, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою суду 25.12.2024 зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ТАСКОМБАНК» про визнання частково недійсним пункту паспорту кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору, прийнято до судового розгляду, об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

03.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 02.01.2025) від представника АТ «ТАСКОМБАНК» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що твердження позивача за зустрічним позовом про те, що умова договору про сплату щомісячних відсотків є по своїй суті щомісячною платою за управління кредитом (комісією), а не процентами за користування кредитом, є безпідставнимита такими, що спростовуються змістом договору, яким передбачено умову саме про сплату щомісячних процентів від суми кредиту. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору ОСОБА_1 підписуючи кредитний договір засвідчила, що ТОВ «ФК «ЦФР» відповідно до вимог чинного законодавства у чіткій та зрозумілій формі ознайомило її з інформацією вказаною в ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією.

Також зазначає, що відповідно до розділів 4, 5, 6 паспорту кредиту, який є частиною кредитного договору, до позичальника доведені всі важливі аспекти кредитування: розмір кредиту, відсоткові ставки (річна та щомісячна), орієнтовна реальна річна процентна ставка, загальна вартість кредиту. Відповідно до розділу 8 паспорту кредиту ОСОБА_1 підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, наданою виходячи з обраних нею умов кредитування. Також підтвердила, що вона отримала всі пояснення необхідні для забезпечення можливості оцінити чи адаптувати договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором.

Вказує, що позивач за зустрічним позовом не була позбавлена можливості відмовитися від кредитного договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитодавця в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк вона від договору не відмовилась, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, користувалась та продовжує користуватись кредитними коштами, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Протягом дії кредитного договору ОСОБА_1 здійснила як первісному так і новому кредитору 17 платежів на його погашення на загальну суму 21 290,16 грн., з яких 10362,54 грн. це щомісячні відсотки, що підтверджується розрахунком заборгованості (наданий позивачем до позову) та первинними документами (виписками) та довідкою ТОВ «ФК ЦФР» від 13.03.2023.Зазначене виключає неукладеність договору або вірогідність нерозуміння відповідачем його умов, в т.ч. стосовно щомісячних відсотків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. по справі № 338/180/17, постанова Верховного Суду від 02.08.2023 по справі № 607/16519/21).

Вказує, що чинне законодавство не забороняє наявності двох або більше видів відсотків.Жодна норма права не містить вимоги про те, що відсотки повинні нараховуватись на суму заборгованості за кредитним договором. Нарахування відсотків виходячи від суми кредиту не заборонено законом. Одночасно звертає увагу, що Верховним Судом України розглядалась аналогічна справа № 213/1305/20, де предметом розгляду були аналогічні положення кредитного договору, укладеного між ТОВ «ФК ЦФР» та іншим боржником.

Зазначає, що доводи ОСОБА_1 про те, що передбачені кредитним договором щомісячні відсотки є комісією є надуманими, а вимоги зустрічної позовної заяви - безпідставними, у зв`язку з чим просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою суду від 14.01.2025 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів та витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» копію Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 16.06.2021, які є складовою частиною кредитного договору, який укладений 02.08.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1

16.01.2025 до суду через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 15.01.2025) надійшли витребувані судом докази.

Ухвалою суду від 04.02.2025 підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) АТ «ТАСКОМБАНК» в судове засідання не прибув, надіслав заяву в якій позовні вимоги Банку підтримав та просив позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 заперечив та просив у його задоволенні відмовити. Також просив проводити судове засідання без його участі.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не прибули, від адвоката Працевитого Г.О. надійшла заява, в якій він просить проводити судове засідання без участі відповідача та її представника.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 11, 202, 626 ЦК України договір є правочином.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними умовами для чинності правочину, передбачені ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст. 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Крім того, згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.1 ст.1077 УК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд встановив, що 02.08.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до п. 1.1. якого: кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п. 1.2. вказаного кредитного договору, кредит надається в сумі 54140,50 грн. на строк 36 місяців.

Згідно з п. 1.3. цього договору, позичальник зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №5551621, який є невід`ємною частиною договору.

Підписавши цей договір позичальник доручила кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за реквізитами:

- ТОВ «ЦФР» суму 26788,57 грн. на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 11.12.2020;

- ОСОБА_1 суму 20 000,00 грн. переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг. КД № від 11.12.2020 без ПДВ;

- ПАТ «Страхова компанія «ТАС» суму 4957,16 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 02.08.2021;

- ПАТ «Страхова компанія «ТАС» суму 800,00 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 02.08.2021;

- ТОВ «ЦФР» суму 200,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», «SU від 02.08.2021;

- ТОВ «ЦФР» суму 459,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» пакет ЕКОНОМ КД № від 02.08.2021(арк.3-4).

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція 16.06.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Згідно з п. 3.2. кредитного договору цей Договір, Паспорт кредиту № 5551621 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 16.06.2021 складають єдиний кредитний договір.

Паспорт кредиту № 5551621, який 02.08.2021 підписаний позичальником ОСОБА_1 , серед іншого містить персональні дані позичальника ОСОБА_1 (п.1), інформацію та контактні дані кредитодавця (п.2), основні умови кредитування (п.4) зокрема: суму кредиту - 54140,50 грн; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від дня укладання договору; строк, на який надається кредит 36 місяців; мету отримання кредиту на будь-які законі цілі.

Відповідно до п.5 Паспорту кредиту № 5551621, процентна ставка за договором становить: 2,00% від суми кредиту при наданні кредиту (початковий процент); 3,19% від суми кредиту згідно з графіком платежів щомісячно; 11,99% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів (річні проценти).

У п.5 Паспорту кредиту № 5551621 також визначені загальні витрати за кредитом 73986,20 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 127190,93 грн., реальна річна процентна ставка 91,29 % річних.

Крім того, вказаний Паспорт кредиту у п.6 містить порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів) помісячно, починаючи з 02.08.2021 по 15.08.2024(арк.5-7).

Також судом встановлено, що наказом Генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» №12 від 16.06.2021 були затверджені Умови отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (арк. 206-216).

Відповідно до вказаних Умов, за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти (п.3.1 Умов) Сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів (п.3.2 Умов).

У п.3.3. Умов визначені види процентів: 1) початковий процент обчислюється від суми кредиту і: а) за дорученням позичальника стягується за рахунок кредиту, відразу при його наданні; б) вноситься позичальником при збільшенні строку, на який надається кредит; 2) щомісячні проценти обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно; 3) річні проценти (річна відсоткова ставка) обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюється у розмірі, що відповідає періоду часу в один рік, але нараховується щомісячно, виходячи з кількості днів у календарному році.

Ставка щодо кожного виду процентів є фіксованою та визначається в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору (п.2.4 Умов).

Позичальник надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 54140,50 грн., що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» від 02.08.2021 на суму 26788,57 грн., витягами з реєстру оплачених страховок ПАТ «СК «ТАС» на суму 800,00грн. та 4857,16 грн., витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «РАДАРМІ» на суму 459,00грн., витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «САППОРТ.УА» на суму 200,00 грн., платіжною інструкцією № ТС-254393 від 02.08.2021 на суму 20000,00 грн. (арк.41-46).

17.12.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу №171221, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимог (арк.8-14).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №171221 від 17.12.2021, АТ «ТАСКОМБАНК»набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № (арк.15).

Як встановлено з довідки ТОВ «ФК «ЦФР» від 13.03.2023 № 8605999-SG, ОСОБА_1 було сплачено на виконання своїх кредитних зобов`язань 14133,16 грн, у т.ч. 2332,45 грн. річні проценти, 6908,36 щомісячні проценти, 4892,35 грн.- частина кредиту (арк.47).

Згідно з даними, які містяться у виписці по особовому рахунку боржника, розрахунку заборгованості по кредитному договору від 02.08.2021, станом на 09.08.2024 заборгованість за цим кредитним договором становить 112316,74 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 46632,09 грн., заборгованість по річним процентам ( в т.ч. прострочена) 13871,95 грн., заборгованість по щомісячним процентам ( в т.ч. прострочена) 51812,70 грн (арк.17-40).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» такими, що підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню через наступне.

У даному випадку суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі.

У даній справі судом достовірно встановлено, що 02.08.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого Товариство надало, а відповідачка ОСОБА_1 отримала в кредит грошові кошти в сумі 54140,50 грн. строком на 36 місяців, які остання зобов`язалася повернути та сплатити за користування кредитом проценти на умовах, передбачених у Паспорті кредиту №5551621, який є невід`ємною частиною договору.

Так, згідно з п. 5 Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5551621, який підписаний ОСОБА_1 , сторонами договору було узгоджено розмір відсотків за користування кредитними коштами, а саме: 2,00 % від суми кредиту при наданні кредиту; 3,19% щомісячні від суми кредиту; 11,99% річних від суми боргу за договором.

Кредитор виконав обов`язки за вищезазначеним договором у повному обсязі, а саме перерахував всі необхідні кредитні кошти за вказівкою позичальника у кредитному договорі на відповідні рахунки, а саме: 26788,57 грн. на погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором № від 11.12.2020; 20000,00 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 02.08.2021; 4957,16 грн. та 800,00 грн. на оплату платежів відповідно до укладених з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» договорів страхування; 200,00 грн. та 459,00 грн. на оплату платежів за електронний ключ, що підтверджується бухгалтерською довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» від 02.08.2021, витягами з реєстру оплачених страховок ПАТ «СК «ТАС», витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «РАДАРМІ», витягом з реєстру оплачених послуг ТОВ «САППОРТ.УА», платіжною інструкцією № ТС-254393 від 02.08.2021.

Вказані обставини стороною відповідача не спростовані, належні та допустимі докази протилежного у цій справі відсутні та стороною відповідача суду не надані.

В той же час, відповідач ОСОБА_1 свого зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконала, допустила прострочення платежів, що призвело до виникнення заборгованості, стягнення якої позивач вимагає в судовому порядку.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами виписками з особового рахунку ОСОБА_1 , які є первинними бухгалтерськими документами, а також розрахунком заборгованості, які суд вважає належними та допустимими, підстав сумніватись в їх достовірності у суду немає.

Факту звернення до Банку, особистого підписання кредитного договору № від 02.08.2021 та Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5551621, отримання кредитних коштів, користування ними та факту виникнення заборгованості за кредитним договором відповідачкою ОСОБА_1 не спростовано.

Наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості, суд вважає повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору, випискою з особового рахунку відповідачки, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення.

Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного розрахунку не надано.

Також суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача АТ «ТАСКОМБАНК»перейшли права ТОВ «ФК «ЦФР», і позивач має право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи надання позивачем належних доказів отримання кредитних коштів, погодження сторонами процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором № від 02.08.2021 у загальному розмірі 112316,74 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 46632,09 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 13871,95 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 51812,70 грн.

Щодо вимог зустрічного позову суд враховує, що правові наслідки вчинення правочину під впливом обману передбачені ст. 230 ЦК України.

Тлумачення ст. 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно, знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 230 та статті 203 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Відповідне тлумачення надано у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №686/9372/16-ц, провадження №61-20156св19; від 16 вересня 2020 року у справі № 617/1552/15-ц, провадження № 61-19159св19.

Під час судового розгляду позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник не надали належних доказів та не довели того, що під час укладення договору від ОСОБА_1 було приховано інформацію про умови кредитування, чим введено її в оману та застосовано до неї нечесну підприємницьку практику.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п.10, п.11 ч.1 ст.1 вказаного Закону, споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладання кредитного договору), цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими (ч.1). Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.2).

У ч.3 ст.18 Закону наведений перелік несправедливих умов у договорах із споживачами.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним (ч.4 ст.18 Закону).

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч.5 ст.18 Закону).

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення (ч.7 ст.18 Закону).

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

З підписаних ОСОБА_1 кредитного договору № від 02.08.2021 та Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5551621 вбачається, що сторони погодили розмір кредиту, строк кредитування, розмір та види процентів за користування кредитними коштами (початковий процент, щомісячний процент та річний процент).

Підписуючи кредитний договір № від 02.08.2021, ОСОБА_1 погодилась з тим, що Паспорт кредиту №555162 від 02.08.2021, є невід`ємною частиною кредитного договору.

У Паспорті кредиту №555162 від 02.08.2021 також міститься підтвердження ОСОБА_1 про отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

Отже перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма його умовами, зокрема з умовою про сплату щомісячних процентів у розмірі 3,19% від суми кредиту, і погодилась укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить її підпис на кредитному договорі № від 02.08.2021 та Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5551621.

Встановлені умовами договору проценти не є супутньою послугою, тобто не є комісією. Крім того, щомісячні проценти визначені у твердій грошовій сумі, розмір якої є незмінним протягом всього строку повернення кредиту, що підтверджується графіком повернення кредиту. Тобто, вказана умова не містить змін в будь-яких витратах за кредитним договором.

При цьому, у Паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №555162, підписаному позичальником, сторони визначили сукупну вартість кредиту та загальний розмір щомісячних платежів, що мав скласти 62175,24 грн.

Також ОСОБА_2 своїм підписом засвідчила, що ознайомлена кредитодавцем у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Тому наявні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із ОСОБА_1 . Товариство дотрималося передбачених законом вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем таких умов.

Наведеним спростовуються доводи ОСОБА_1 та її представника про те, що на час укладання договору їй не надано інформації щодо умов кредитування, чим введено її в оману.

Доводи ОСОБА_1 та її представника про те, що визначена договором умова про сплату щомісячних процентів по суті є платою за управління кредитом є безпідставними та такими, що спростовуються змістом договору, яким передбачено умову саме про сплату щомісячних процентів від суми кредиту.

Як вже зазначалось, факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджений належними доказами. Окрім цього встановлено, що ОСОБА_1 частково погашала кредитну заборгованість.

Таким чином, установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, факт введення її в оману кредитодавцем щодо правової природи щомісячних процентів не довела, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову АТ «ТАСКОМБАНК» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

Наведені висновки суду побудовані на підставі всебічного та повного аналізу обставин справи, обсягу наявних доказів та з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у ряді постанов з вирішення аналогічних спорів, у тому числі, в постанові від 05.08.2022 у справі 213/1305/20.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 3028,00 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК»(, місце знаходження: м. Київ, вул. С. Петлюри, буд.30) заборгованість за кредитним договором № від 02.08.2021 в загальному розмірі 112316,74 грн., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн., всього 115344 (сто п`ятнадцять тисяч триста сорок чотири) гривень 74 копійки.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання частково недійсним пункту паспорту кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2025 року.

Суддя М.В.Сидорова