Справа № 738/3013/24
№ провадження 2/738/116/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.,

з участю

секретаря: Лях Н.М.,

представника відповідача: Сиводід О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Комунальна установа «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сновської міської ради Чернігівської області про надання дозволу на проведення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) неповнолітніх дітей без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) неповнолітніх дітей без згоди батька. Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 . Позивачка спільно зі своєю донькою зареєстровані по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 має намір переїхати проживати в свій будинок, в АДРЕСА_2 . З метою зняття з зареєстрованого місця реєстрація вона звернулася до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради. Проте їй було відмовлено у знятті з реєстрації доньки ОСОБА_4 , уз зв`язку з тим, що відсутня згода батька дитини для здійснення зняття із задекларованого місця проживання. Відповідач на даний час перебуває за межами України та в добровільному порядку вказаний дозвіл не надав.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. У заяві вказано, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо розподілу судових витрат покладаються на розсуд суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. При цьому вказала, що сторона позивача позов визнала беззаперечно до початку розгляду по суті. Просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 08 жовтня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1663 (а.с. 16).

Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 28 вересня 2022 року ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

Як вбачається з довідки № 9009 від 06.12.2024 року виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 17.01.2022, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 04.11.2022 (а.с. 18).

Згідно Витягу про державну реєстрацію прав № 28965906 від 10.02.2011 у власності ОСОБА_6 перебуває житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 25).

Як вбачається з Заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради було відмовлено у знятті з реєстрації ОСОБА_4 у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів, а саме відсутності згоди батька дитини (а.с. 32).

У відповідності до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву (а.с. 84-88) відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав беззаперечно в частині надання дозволів на зняття з реєстрації та реєстрацію неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

Так, відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.ст. 11, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

В разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування) (п.п. 6, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 ).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Гарнага проти України» зазначено, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (див. рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» () [ВП], заява № 30210/96, п. 158, ECHR 2000-ХІ).

Отже, виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд приходить до наступних висновків.

Так, сторона позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 гривень та сплачений судовий збір. Сторона відповідача просить стягнути з сторони позивача витрати на правничу допомогу в сумі 3 500 гривень.

У відповідності до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлює, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 статті 137 ЦПК передбачено обов`язок доведення не співмірності витрат на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 гривень та 50% сплаченого судового збору, що становить 605 гривень 60 копійок, а також повернути з державного бюджету інші 50% судового збору, що становить 605 гривень 60 копійок. Окрім, цього враховуючи, що позовні вимоги задоволено у зв`язку з беззаперечним визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3 500 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області, Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Комунальна установа «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Сновської міської ради Чернігівської області про надання дозволу на проведення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) неповнолітніх дітей без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Надати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) дозвіл на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) за адресою АДРЕСА_2 , без згоди батька дитини - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 6 605 (шість тисяч шістсот п`ять) гривень 60 копійок понесених судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору (квитанція ID: 1577-7443-3005-1417, дата оплати 13.12.2024), що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко