Дата документу 02.04.2025
Справа № 334/1096/25
Провадження № 2/334/1335/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

представник позивачки адвокат Мазур О.С. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі однієї чверті заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дати звернення до суду за позовом та до закінчення навчання позивачкою, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком позивачки. 18.06.2005 між батьками позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05.12.2006 у справі № 2-4186/2006. Позивачка є студенткою першого курсу факультету історії та міжнародних відносин денної форми навчання Запорізького національного університету. Враховуючи, що позивачка не працює, навчається на денній формі, то вона знаходиться на утриманні своєї матері ОСОБА_4 . На виконання рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 25.12.2006 був виданий виконавчий лист № 2-4186/2006 про стягнення з відповідача аліментів на користь матері позивачки на утримання останньої в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На теперішній час виконавче провадження закінчене у зв`язку з досягненням позивачкою повноліття, заборгованість по аліментам не погашена. Враховуючи те, що позивачка продовжує навчання за денною формою, не може працювати у зв`язку з чим не має змоги самостійно забезпечувати особисті мінімальні потреби, через це потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Мати позивачки в повному обсязі її утримує, оплачує проїзд, харчування, купляє одяг та взуття, ліки та предмети особистої гігієни, приладдя для навчання тощо. Враховуючи, що в добровільному порядку відповідач не приймав участі в утриманні доньки, коли вона була неповнолітньою, і на теперішній час допомоги не надає, тому наразі позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «ТЕХЕНЕРГОХІМ». Виконавчих проваджень за якими відповідач є боржником останній не має. Отже відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці на час її навчання.

Відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою про відкриття провадження у справі від 17.02.2025 відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка ОСОБА_1 та його представник адвокат Мазур О.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позов.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України.

На підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову та визнання позову відповідачем, з нього в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 3-5, 10-13, 141, 142, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи стягнення з 10 лютого 2025 року і до закінчення нею навчання, але не пізніше ніж досягнення двадцятитрирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.В. Фетісов