Справа № 275/266/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

03 квітня 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання розміру ідеальної частки у праві власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Предметом позову є вимога про визнання розміру ідеальної частки у праві власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування.

Відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів надійшли до суду 02.04.2025.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до наступних висновків.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Так, однією з двох позовних вимог ОСОБА_1 є вимога визнати, що ідеальна частка у праві спільної часткової власності будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 становить 52/100, частка ОСОБА_3 становить 39/100, а частка ОСОБА_2 становить 9/100 частин, тобто фактично є вимога про визнання права власності на частку у нерухомому майні.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).

Тобто, вказана позовна вимога є вимогою майнового характеру, оскільки конкретно визначені частки у праві власності на нерухоме майно, на які позивач просить визнати право власності, підлягають грошовій оцінці.

В свою чергу, відповідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Однак, супереч наведеним вимогам, в позові відсутнє зазначення ціни позову та відповідного її розрахунку, хоча позов підлягає грошовій оцінці за вимогою майнового характеру.

Також, згідно вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак, всупереч вказаних вимог, у позові наявне загальне застереження про часткове знаходження оригіналів документів у позивача та відповідачів без уточнення відомостей у кого наявні конкретні з доданих копії документів.

Також, відповідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на час звернення до суду становить 1211.20 грн.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Верховний Суд у своїй Постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 758/5118/21 (провадження № 61-5554сво23) зазначив, що доцільно вважати самостійними вимоги щодо кожного з відповідачів.

Таким чином, під час тлумачення термінопоняття «вимога» в такому разі має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів). Отже, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожного відповідача слід визначати окремо.

Позов подано до двох відповідачів та має дві позовні вимоги.

Тобто позивачу у даному спорі слід сплатити судовий збір за окремі дві вимоги (одну майнового та одну немайнового характеру) до кожного з двох відповідачів ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), тоді як позивачем сплачено лише за дві немайнові вимоги в загальному розмірі 2422,40 грн, тобто менше належного розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху, з наданням строку на усунення недоліків шляхом надання суду позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України та доплатити судовий збір в належному розмірі.

В разі невиконання вимог ухвали протягом десяти днів з моменту її отримання, заяву необхідно повернути позивачу та вважати неподаною.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання розміру ідеальної частки у праві власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - десять днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви не буде усунено в строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Ухвала суду складена і підписана 03.04.2025.

Суддя П. В. Миколайчук