Справа №173/3823/24
Провадження №2/173/437/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурхана С.М., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного провадження (без виклику сторін)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на таке.

30.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 45438, за яким відповідачеві видано кредит у сумі 2000 грн., строком на 18 днів, зі стандартною процентною ставкою - 2,5% в день.

17.02.2022 між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та ТОВ «ФК «Авіра Груп» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіа Груп» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10500 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн, заборгованість за відсотками - 8500 грн. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 45438 від 30.08.2021 в загальному розмірі 10500 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору кредиту щодо порядку повернення кредитних коштів.

1.2. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

1.3. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Судом встановлено, що 30.08.2021 року між «Фінансова компанія «Авіра Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №45438, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором AV 1756.

Також відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання фінансового кредиту № 45438 від 30.08.2021 року, яким є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, де загальна віртість кредиту встановлена - 3 200 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору умови надання кредиту є наступними: сума кредиту становить 2000 грн, згідно п. 1.2. кредит надається строком на 18 днів до 16.09.2021. Процентна ставка - 2,5 % на добу або 912,5 % річних. Тип процентної ставки: фіксована.

Згідно з п. 1.4. Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Згідно з п. 7. Договору ОСОБА_1 зазначені особисті дані.

Надання кредитних коштів у сумі 2000 грн. підтверджується копією інформаційної довідки № 3732/05 ТОВ "Платежі онлайн" від 21.05.2024.

2.2. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та ТОВ «ФК «Авіа Груп» укладено Договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіа Груп» відступило ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі.

Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 10 500 грн.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 45438, від 30.08.2021станом на 25.06.2024 заборгованість за період з 30.08.2021 по 25.06.2024 у загальній сумі становить 10500 грн, яка складається з такого: заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн., заборгованість за відсотками - 8 500 грн.

З метою досудового врегулювання спору з даних правовідносин, позивачем на адресу відповідача було направлено Письмову вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором та негайно погасити заборгованість, яка була залишена відповідачем без виконання.

3.Релевантні джерела права

3.1. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).

Судом встановлено, що сторони погодили розмір відсотків - 2,5 % на добу від суми кредиту за договором, строк дії якого, згідно п.1.2 Договору 18 днів, після спливу якого, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Пунктом 2. Договору про надання фінансоваго кредиту визначено порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором. Так, п. 2.3 Договору вказано, що проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 8500 грн. Проте з огляду на встановлений кредитним договором строк кредитування (18 днів) та розмір процентної ставки (2,5 % на добу) сума процентів за користування кредитом в межах строку кредитування становить 900 грн. Тобто, проценти в сумі 7600 грн. нараховані позивачем поза межами строку кредитування.

Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Така правов позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).

Таким чином не підляягає задоволенню стягнення відсотків з відповідача, нарахування яких виходить з межі строку кредитування, оскільки позивачем не доведено правомірності нарахування таких відсотків.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 2000 грн. - сума позики, та 900 грн. нараховані відсотки за 18 днів - період кредитування, що разом становить 2900 грн.

3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником).

4.2. Суд вважає, що позивач підтвердив укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтвердив подальше укладення договору факторингу між первісним кредитором та відповідачем щодо спірного договору.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 3 2753 від 05.11.2024 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 669 грн. 04 коп. (2 900 * 100% : 10500 * 2422,40)

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою - п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу,відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

29.12.2023 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги.

Клієнт доручає, а Адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених Договором (п. 1.1).

Обсяг повноважень адвоката визначений у п. 2.1 Договору.

Позивач просить стягнути з відповідача 10500 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, на підтвердження чого надає рахунок № 14.01.2025-1 від 14.01.2025 року.

Згідно платіжної інструкції № 3 4257 від 14.01.2025 року адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, отримано від ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» 10 500 грн.

Також позивачем надано акт про отримання правової допомоги, від 14.01.2025 року, за якою:

- зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № 45438, від 30.08.2021 року, тривалістю 1 година, ціною 2000 грн.;

- складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики, тривалістю 2,5 години, ціною 5000 грн.;

- інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи, тривалістю 1,5 години, ціною 3000 грн.;

- канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500 грн.

Адвокатом оцінено надану позивачеві послугу «складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики» в 5000 грн., тривалість якої зазначена в обсязі 2,5 год., а також "інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг "Єдиного державного реєстру судових рішень" щодо процесуального статусу судової справи", ціною 3000 грн.

Суд, з огляду на визначені сторонами тарифи визначає, що виходячи з погоджених сторонами тарифів, правова допомога в загальному сукупному розмірі не є співмірною та пропорційною до предмета спору з урахуванням ціни позову, що прямо передбачено ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, консультація, а також підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України оцінюється судом в загальному розмірі 5000 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума, що була сплачена позивачем на професійну правничу допомогу, що у відсотковому перерахунку до частини задоволених позовних вимог складає 1380 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» (, місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7) заборгованість за кредитним договором № 45438 від 30.08.2021 року в загальному розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) грн., з яких: 2000 грн. - основний борг та 900 грн. - заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кеш Ту Гоу» (, місцезнаходження: Україна, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7) судові витрати в розмірі 669 (шістсот шістдесят дев`ять) грн. 04 коп. та витрати на отримання правової допомоги в сумі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя С.М. Бурхан