Справа № 127/239/25
Провадження 2/127/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ТОВ «Споживчий центр» в особі представника позивача Балюха Є.О. через систему «Електронний суд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11 947,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 27.07.2023 укладено кредитний договір №27.07.2023-100003749. Згідно з умовами договору сума кредиту, яку отримав ОСОБА_1 шляхом електронного переказу на реквізити вказані позичальником у заявці на видачу кредиту, яка є невід`ємною частиною кредитного договору та складає 6 000 грн. 00 коп., комісія 900 грн. 00 коп. (15% від суми кредиту), на строк 70 днів, дата повернення кредиту 04.10.2023, процентна ставка 1,3% за 1 день, на увесь період кредитування.

Кредитний договір (оферти) №27.07.2023-100003749 від 27.07.2023 переоформлено 15.09.2023 шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) №15.09.2023-010001006 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Умови кредиту: сума 5800 грн 00 коп., комісія 870 грн 00 коп. (15% від суми кредиту), строк надання кредиту 70 днів, дата повернення 23.11.2023, процентна ставка 1,3% за 1 день.

Під час укладення кредитного договору №27.07.2023-100003749 ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Тобто під час ідентифікації відповідача банком забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Відповідач ОСОБА_1 27.07.2023 електронним цифровим підписом підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, укладення кредитного договору підтвердив та отримав на свій рахунок кошти у розмірі 6000 грн, тож умови договору акцептовано.

ОСОБА_1 здійснював заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: провів часткову оплату на суму 2171 грн. 96 коп. від 09.08.2023. Під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги враховано факт оплати та змінено суму заборгованості, що є підтвердженням існування такого боргу.

Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, то станом на 23.11.2024, утворилась заборгованість у розмірі 11947 грн. 88 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5800 грн. 00 коп., по процентам в розмірі 5277 грн. 88 коп., комісія 870 грн. Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач надіслав на адресу суду заяву про визнання позову. Просив прийняти його визнання позову та застосувати наслідки такого визнання, що передбачені ст. 142 ЦПК України.

Разом із вказаною заявою ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розстрочення виконання рішення. Клопотання мотивоване тим, що відповідач позбавлений можливості виконати рішення суду сплатою одноразового платежу та в повному обсязі, у зв`язку з тим, що він працює в КНП "Вінницьке патолоанатомічне бюро Вінницької обласної ради" лікарем - патологоанатомом та його середньомісячна заробітна плата становить 31 482,44 грн. З цього доходу ОСОБА_1 утримує сім`ю, зокрема малолітню доньку ОСОБА_2 , сплачує аліменти на доньку ОСОБА_3 , сплачує комунальні послуги, несе витрати на придбання продуктів харчування, сезонного одягу та взуття, лікарські препарати, сплачує відсотки за кредитними зобов`язаннями перед іншими кредиторами. Зазначив, що не має у власності нерухомого чи рухомого майна, його заробітна плата є єдиним активом його сім`ї. Просив здійснити розстрочення виконання рішення на 1 рік з щомісячною оплатою заборгованості у розмірі 996 гривень.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 27.07.2023 року укладено кредитний договір №27.07.2023-100003749, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору.

Кредитний договір (оферти) №27.07.2023-100003749 від 27.07.2023 переоформлено 15.09.2023 шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) № 15.09.2023-010001006 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Умови кредиту: сума 5800 грн 00 коп., комісія 870 грн 00 коп. (15% від суми кредиту), строк надання кредиту 70 днів, дата повернення 23.11.2023, процентна ставка 1,3% за 1 день. Встановлено, що сума кредиту сплачується 5 платежами.

Електронний кредитний договір складається з електронних документів, які містять усі його істотні умови:

- пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб сайті Кредитодавця у загальному доступі;

- заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором;

- відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті.

З матеріалів справи встановлено, що позичальником підписано паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовною загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, а також таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

Відповідно до умов договору №27.07.2023-100003749 від 27.07.2023 сума кредиту становила 6000 грн. 00 коп., комісія 900 грн. 00 коп. (15% від суми кредиту), на строк 70 днів, дата повернення кредиту 04.10.2023, процентна ставка 1,3% за 1 день, на увесь період кредитування.

Кредитний договір (оферти) №27.07.2023-100003749 від 27.07.2023 переоформлено 15.09.2023 укладенням між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору (оферти) № 15.09.2023-010001006 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору.

Згідно з договором № 15.09.2023-010001006 від 15.09.2023 відповідачу надано кредит у сумі 5800 грн 00 коп., комісія, пов`язана з наданням кредиту 870 грн 00 коп. (15% від суми кредиту), строк надання кредиту 70 днів, дата повернення 23.11.2023, процентна ставка 1,3% за 1 день.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.09.2023-010001006 від 15.09.2023 заборгованість ОСОБА_4 складає: 5800 грн основний борг, 5277,88 грн проценти, 870 грн- комісія (нараховані за період з 15.09.2023 по 23.11.2023).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджено довідкою про електронний переказ.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяву про визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 435 ЦПК України).

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 визначено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконання рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 підтвердив обставини, які значно ускладнюють виконання ним рішення суду у повному обсязі.

Відповідно до довідки КНП «Вінницьке обласне паталогоанатомічне бюро Вінницької обласної ради» №59 від 05.03.2025 середній заробіток відповідача становить 31482,44 грн. Середній розмір аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 4130 грн.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.11.2013 ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Рішення Вінницького міського суду Вінницької області №127/32513/24 від 09.12.2024 ОСОБА_1 розстрочено виконання рішення суду терміном на 12 місяців на загальну суму 69520, 03 грн, шляхом щомісячної сплати в розмірі 5793,34 грн.

Тож судом встановлено, що відповідач несе матеріальні витрати на утримання дітей, сім`ї та виконання інших зобов`язань. Тому суму боргу єдиним платежем суд розцінює як фінансовий тягар.

Зважаючи на зазначене, клопотання про розстрочення виконання рішення терміном на 12 місяців потрібно задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову про стягнення заборгованості відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, - стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 142, 211, 223, 263, 265, 435 ЦПК України, ст. 11, 16, 215, 216, 509, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 639, 1052, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А) заборгованість за кредитним договором №15.09.2023-10001006 від 15.09.2023 в розмірі 11947 гривень (одинадцять тисяч дев`ятсот сорок сім) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1221 гривні 20 копійок.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» з державного бюджету 1221 гривні 20 копійок судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції № від 02.01.2025.

Розстрочити виконання цього рішення на 12 місяців таким способом:

-один місяць - суму у розмірі 995 грн (дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 65 коп.;

-одинадцять місяців щомісяця по 995 грн (дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 65 коп., щомісячним стягненням заборгованості в розмірі 995 грн 65 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В. В. Горбатюк