Справа № 629/610/25
Провадження № 2/629/446/25
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Дохненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку квартири,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку квартири та визнання права власності на частку квартири. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Власником 1/3 частини вказаної квартири є відповідач по справі. Відповідач по справі впродовж багатьох років не проживає у квартирі, не користується своєю часткою, жодних дій щодо утримання своєї частки не здійснює, витрат на оплату комунальних послуг не несе. Вона зверталась до відповідача з пропозицією щодо придбання частки квартири, належної на праві власності відповідачу. Однак до теперішнього часу відповідач ігнорує вказану пропозицію та не бажає йти до нотаріуса. При цьому, суму компенсації за належну відповідачу частку квартири останній отримав. Таким чином, фактично вона позбавлена можливості ефективно розпоряджатися належним їй майном і реалізувати свої права щодо розпорядження квартирою, оскільки відповідач, як співвласник, перешкоджає цьому, користуючись наявністю права власності на незначну частину у праві спільної часткової власності, фактично зловживає таким правом. При цьому, з огляду на визначені частки квартири, спільне володіння і користування майном є неможливим. Враховуючи викладене, просила визначити, що частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/3 частину, припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею 1/3 частину вказаної квартири.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16.02.1999, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.9-13).
Згідно до висновку про вартість майна, ринкова вартість зазначеної квартири станом на 05.11.2024 становить 344500,00 грн.
З розписки відповідача ОСОБА_2 вбачається, що він отримав від позивачки 115000 грн. в рахунок відшкодування 1/3 частки від вартості квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 317,319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
З огляду на викладене при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.
Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні.
Відповідач спірним майном не цікавиться, у спірній квартирі не проживає, забезпечений іншим майном. Також позивачкою сплачена відповідачу вартість 1/3 частини спірної квартири у розмірі 115000 грн.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/3 частину.
Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. А. Мицик