Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 371/1571/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

31 березня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Юрченка С.О.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

представника позивача - (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_1 (не з`явився),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом перевіривши позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2024 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі- АТ "АКЦЕНТ-БАНК") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач посилався на те, що ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК" з метою отримання банківський послуг та відкриття банківського рахунку, підписавши анкету-заяву від 04.06.2023. В цій заяві відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Підписавши заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, відповідно до п. 2.1.4.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг.

АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому станом на 24.09.2024 має заборгованість у розмірі 28746 грн 76 коп., з яких: 19996 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 8749 грн 99 коп. - заборгованість по відсоткам.

Вказуючи на те, що позичальник порушив вимоги договору позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629., 1050, 1054 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.06.2023 у розмірі 28 746 грн 76 коп, станом на 24.09.2024, з яких: 19996 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 8749 грн 99 коп. - заборгованість по відсоткам, та судові витрати у розмірі 3028 грн судового збору.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, заявивши у позовній заяві клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримував, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 6 (зворот).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, шляхом отримання судових повісток та смс-повісток. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 25.01.2025, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення № 590 від 20.01.2025. Про причини неявки відповідач не повідомляв, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов у встановлений судом строк, та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав.

Отже суд вирішив розглядати справу в порядку, передбаченому ст.ст. 280-284 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення.

Судом встановлено наступні обставини.

Судом встановлено, що між сторонами 12.10.2017 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (а.с.8, 20-26). Також між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка "Зелена", який підписано позичальником за допомогою електронного підпису у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.11). Згідно з довідкою за лімітами (а.с.17) ОСОБА_1 встановлювались ліміти на користування коштами кредитної картки.

Згідно з наданим банком розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 24.09.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 28 746 грн 76 коп, станом на 24.09.2024, з яких: 19996 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 8749 грн 99 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с.6 (зворот).

Згідно з випискою по карті за договором № б/н за період з 04.06.2023 - 24.09.2024, ОСОБА_1 постійно користувався коштами кредитної картки, востаннє здійснював поповнення картки 29.06.2024 (а.с.13-15).

Згідно з довідкою за картками, ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано п`ять карток - строком дії до грудня 2031 (а.с.16).

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі всім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітною-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір, шляхом підписання власноручно відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 04.06.2023 (а.с.8). Підписанням анкети-заяви позичальник підтвердив, що перед укладенням договору йому була надана вся необхідна інформація, він ознайомлений з умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Після чого, між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка "Зелена", який підписано позичальником за допомогою електронного підпису у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.11-12).

За таких обставин, з огляду досягнення домовленості між сторонами щодо умов та розміру сплати процентів, вимоги Банку в цій частині ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом, станом на 24.09.2024 у розмірі 28 746 грн 76 коп, станом на 24.09.2024, з яких: 19996 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 8749 грн 99 коп. - заборгованість по відсоткам.

Щодо паспорта споживчого кредиту, який долучено до матеріалів позовної заяви (а.с.11-12), підписаного позичальником 04.06.2023, то судом взято до уваги, що він відповідає формі та змісту, визначеного для нього додатком 1 Закону України "Про споживче кредитування".

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 61-28582ск18.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Такі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Як встановлено судом, банком надано належний доказ щодо заборгованості відповідача - згідно із випискою по карті за договором № б/н за період з 04.06.2023 - 24.09.2024, ОСОБА_1 постійно користувався коштами кредитної картки, востаннє здійснював поповнення картки 29.06.2024 (а.с.13-15).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Банку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №947 від 24.09.2024 про сплату судового збору у розмірі 3028 грн, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.

В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 203, 205, 207, 215, 526, 625, 626 - 628, 634, 1048, 1051, 1054 ЦК України, та ст. 2, 4, 12, 76, 78 - 81, 82, 141, 247, 265, 273, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" (, адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумьска, 11)заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.06.2023, станом на 24.09.2024 у розмірі 28746 (двадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 76 копійок, з яких: 19996 грн 77 коп. - заборгованість за кредитом; 8749 грн 99 коп. - заборгованість по відсоткам, та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя С.О.Юрченко