РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сиротенко В.К.,

за участю секретаря судового засідання Кумер А.В.,

представника відповідача - Гришина Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 22.08.2007 між ТОВ «Індустріал Центр» та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір № 0. В забезпечення виконання вищезазначеного Кредитного договору 22.08.2007 було укладено між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 договір поруки № 0/П. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 23.01.2012 у цивільній справі № 2-1348/11 за позовом Банка до ОСОБА_1 ухвалено рішення про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 0 від 22.08.2007 року у розмірі 676586,29 дол. США.

06.07.2017 ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАКТИВ» було укладено Договір факторингу № 81, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ». 06.07.2017 між ТОВ «ФК «ФІНАКТИВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено Договір факторингу № 81/1, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до Т0В«ФК «ПОЗИКА». Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» є єдиним власником всіх прав вимоги за вищезазначеними Кредитним договором, у тому числі прав на отримання всіх платежів. На думку позивача, дійсність того, що до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги за Кредитним договором №0 встановлено ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2021 у цивільній справі №2-1348/11.

У зв`язку з невиконанням боржником обов`язку щодо повернення заборгованості, розмір якої встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2012 у справі №2-1348/11, позивач просить стягнути з відповідача нараховані 3% річних за період з 23.02.2021 по 23.02.2022 у розмірі 20 298,00 доларів США.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

04.11.2024 позивачем в системі «Електронний суд» сформовано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2024 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 04.12.2024 року, яке у зв`язку з відсутністю електроенергії в будівлі суду було відкладено на 23.12.2024.

03.12.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що проаналізувавши матеріали справи 2-1348/11 адвокат Гришин Р.В. не знайшов у ньому рішення суду, яке б набрало законної сили, міститься лише копія заочного рішення Оджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 23.01.2012 з реєстру судових рішень, яке не набрало законної сили. У матеріалах справи 335/1098/13-ц міститься рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.11.2013, яке ґрунтується на тих самих вимогах позивача як і у рішенні по справі 2-1348/11, проте в резолютивній частині рішення від 11.11.2013 року по справі 335/1098/13-ц в частині задоволення вимог позивача до ОСОБА_1 судом відмовлено. У вказаних рішеннях позовні вимоги ґрунтуються на тих самих фактах, що випливають з кредитного договору від 22.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Індустріал Центр» та договору поруки №/П від 22.08.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . В свою чергу, позивач не долучив до матеріалів даного позову належних та допустимих доказів наявності заборгованості ОСОБА_1 . Перед первісним кредитором - АКІБ «УкрСиббанк». Оскільки сама по собі ухвала про заміну сторони у виконавчому провадженні не є належним доказом наявності заборгованості, яка встановлена договором або рішенням суду. Натомість рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 11.11.2013 встановлено факт відсутності заборгованості ОСОБА_1 . Перед АКІБ «УкрСиббанк» за договором поруки №/П від 22.08.2007.

Ухвалою суду від 23.12.2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до розгляду справи в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних.

Ухвалою суду від 22.01.2025 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано з канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справ №2-384/11, матеріали цивільної справи №335/1098/13-ц, учасником яких є ОСОБА_1 , для огляду.

Матеріали зазначених цивільних справ були досліджені судом у судовому засіданні 12.03.2025.

Ухвалою суду від 14.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за до розгляду по суті на 12.03.2025.

В судовому засіданні 12.03.2025 оголошено перерву до 31.03.2025.

Представник позивача у судові засідання не з`являвся, неодноразово надсилав заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача. Правом на поданні відповіді на відзив на позовну заяву позивач не скористався.

У судовому засіданні 31.03.2025 представник відповідача підтримав викладені у відзиві на позовну заяву заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість та безпідставність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч вищезазначеним приписам цивільно-процесуального законодавства України на підтвердження своїх позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено лише ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2021 у справі №2-1348/11, якою було задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Позика» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2012 у справі №2-1348/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за Кредитним договором №0 від 22.08.2017 у розмірі 676 586,29 доларів США, що еквівалентно 5 083 504,36 грн, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1700 грн, витрат по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 250 грн.

Як вже зазначалося, судом у судовому засіданні, з метою повного та всебічного встановлення та дослідження обставин справи, за клопотанням представника відповідача було досліджено матеріали цивільної справи №2-1348/11, відповідачем у якій є ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до довідки Орджонікідзевського районного суду №01-35/1324/2024 від 29.12.2024, матеріали справи №2-1348/11 провадження 2/818/256/2012 не зберіглися у зв`язку з чисельними випадками підтоплення архіву суду, про що свідчать відповідні акти.

Для дослідження суду було надано матеріали справи №2-1348/11, в яких міститься заява ТОВ «ФК «Позика» від 22.02.2021 про заміну сторони виконавчого провадження з додатками, а також, зокрема, ухвала суду від 24.03.2021 про задоволення зазначеної заяви.

При цьому, як вбачається з досліджених матеріалів справи, до заяви про заміну сторони виконавчого провадження заявником ТОВ «ФК «Позика» було додано копію заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2021 у справі №2-1348/11, яким задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто (дослівно) «з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»(61050, м. Харків., пр. Московський, 60, МФО 351005, , к/с 0 в УНБУ в Харківській області) суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 22.08.2007 року у розмірі 676586,29 доларів США, що еквівалентно 5 083 504 (пять мільйонів вісімдесят три тисячі пятсот чотири) грн. 36 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн., витрати по оплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 250 (двісті пятдесят) грн.».

Як вбачається із зазначеного рішення, предметом розгляду було стягнення заборгованості за Кредитним договором №0 від 22.08.2007.

Під час дослідження наявних у суду матеріалів справи №2-1348/11 судом було встановлено, що відповідачем у зазначеній справі був саме ОСОБА_1 .

Зазначена копія судового рішення роздрукована з Єдиного державного реєстру судових рішень.

При цьому, як вбачається з роздруківки, інформація про набрання вказаним заочним рішенням законної сили відсутня.

Позивачем жодних доказів набрання рішенням суду від 23.01.2012 у справі №2-1348/11 не надано.

Крім того, ані з заяви про заміну сторони виконавчого провадження, ані з доданих до заяви матеріалів неможливо встановити, чи було видано виконавчі листи на виконання рішення суду та чи було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2021 у справі №2-1348/11.

В той же час, за клопотання представника відповідача судом було також досліджено матеріали цивільної справи №335/1098/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Індустріал центр» про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0 від 22.08.2007.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 11.11.2013 у справі №335/1098/13-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Індустріал Центр» про стягнення заборгованості за Кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Індустріал Центр» на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за Кредитним договором № 0 від 22.08.2007 у розмірі:

-3 756 710 грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту,

- 469 588 грн 83 коп. -заборгованість за користування кредитом,

- 36 263 грн 50 коп. - заборгованість зі сплати комісії,

- 267 561 грн 29 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за основним кредитом,

- 33 446 грн 71 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом,

- 2 582 грн 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості зі сплати комісії, а всього 4 566 153 грн 10 коп.,

- витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441 грн 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому, в мотивувальній частині вказаного рішення встановлено наступне (дослівно): «Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 20 серпня 2010 року.

За таких обставин у Банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 20 серпня 2010 року, протягом наступних шести місяців. Таку вимогу до поручителя банк не пред`явив до 05.02.2013 року (дата подання позову), тобто вже після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Таким чином, позовні вимоги, заявлені до поручителя ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у повному обсязі.».

Як вбачається з матеріалів справи №335/1098/13-ц, зазначене рішення набрало законної сили 22.11.2013.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, за умови відсутності у суду доказів набрання рішенням від 23.01.2012 у справі №2-1348/11 законної сили, встановлені таким рішенням обставини не можуть прийматися судом до уваги при розгляді цивільної справи №335/11659/24.

В той же час, судом прийнято до уваги, що рішенням суду від 11.11.2013 у справі №335/1098/13-ц (яке набрало законної сили 22.11.2013) встановлено відсутність обов`язку ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості за спірним кредитним договором.

При цьому, судом враховано, що позивачем наявність заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 676 586,29 доларів США не доведена належними та допустимими доказами.

Оскільки позивачем не доведено наявності заборгованості відповідача перед позивачем, відповідно, відсутні підстави для нарахування 3% річних на таку заборгованість.

За викладених обставин суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних у розмірі 20 298,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 03.04.2025.

Суддя В.К. Сиротенко