УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 381/5502/23

провадження № 61-2949 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шепелєв Олександр Андрійович, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко Марина Борисівна, громадська організація «Садове товариство «Масив Оленівка», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просила визнати неправомірними прийняті 14 вересня 2023 року начальником Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Василенко М. Б. постанови про скасування винесених її заступником Кузнецовою К. М. повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без виконання від 13 вересня 2023 року та зобов`язати начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Василенко М. Б. усунути вчинені порушення шляхом скасування винесених постанов про відкриття виконавчих проваджень та похідних від них постанов про стягнення сум виконавчого збору, штрафів та витрат за виконавчі провадження, з відновленням повідомлень її заступника Кузнецової К. М. про повернення виконавчих документів стягувачу, а також поновити їй строк на подання такої скарги.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання скарги.У задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

10 березня 2025 року до Верховного Суду від іменіОСОБА_1 - адвокат Шепелєв О. А. подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отриманий 20 лютого 2025 року. Клопотання підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо правомірності дій державного виконавця. Судами не враховано, що станом на день розгляду справи виконавчі листи пред`явлені до виконання з пропуском строку їх пред`явлення до виконання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом статті 1, частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, в межах якої виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи із норм статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця перебували виконавчі листи № 369/11929/15, видані Києво-Святошинським районним судом Київської області 23 грудня2020 року про зобов`язання ОСОБА_1 засипати вигрібну яму (каналізаційний колодязь), що викопана на дорозі загального користування, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, садове товариство «Масив Оленівка», та проходить вздовж меж земельних ділянок № № НОМЕР_1 , та про зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно збудований паркан, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Малютянка, садове товариство «Масив Оленівка», та проходить вздовж меж земельних ділянок № № НОМЕР_1 зі сторони дороги загального користування. При цьому у виконавчих листах було зазначено строк пред`явлення їх до примусового виконання до 21 липня 2023 року.

Вказані виконавчі листи 12 вересня 2023 року були пред`явлені до примусового виконання.

13 вересня 2023 року заступником начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) прийнято повідомлення про повернення виконавчих листів без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою начальника відділу Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Василенко М. Б. від 14 вересня 2023 року вищевказані повідомлення скасовані.

Постановами заступника начальника відділу Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 14 вересня 2023 року відкрито виконавчі провадження на підставі вказаних виконавчих листів (ВП №№ 72758539, 72758361).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року по справі № 260/2595/22.

Встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчих листів № 369/11929/15 не закінчився, оскільки згідно з Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ та пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» перервався до дня припинення або скасування воєнного стану в Україні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про правомірність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень та відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками судів і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 , які аналогічні доводам її апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування частини третьої статті451 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення апеляційної інстанції, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шепелєв Олександр Андрійович, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: начальник Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко Марина Борисівна, громадська організація «Садове товариство «Масив Оленівка», про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара