Справа № 450/718/25 Провадження № 2/450/1129/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Качмар М.З.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору): зміна способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2021 року змінено розмір аліментів встановлений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2018 у справі № 450/2057/18 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 2000 грн. (дві тисячі гривень) на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме 25.02.2021 року та до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Станом на сьогодні відповідач ОСОБА_2 працює на посаді водія вантажного автомобіля у Польщі на фірмі Firma M&R Logistics, яка знаходиться за адресою: вул. Колейова, 20 м. Нови Томишль (64-300 Nowy Tomysl, ulica Kolejowa 20). Аліментів визначених рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області в розмірі по 2000 гривень недостатньо для утримання наших дітей. Син ОСОБА_3 з 01 вересня 2024 року навчається на денній формі навчання за спеціальністю 112 комп`ютерні науки у відокремленому структурному підрозділі «Технологічний фаховий коледж» НУ «Львівська політехніка». Термін навчання до 30.06.2028 року. Вартість навчання згідно договору № 37 від 03.08.2024 року становить 24000 гривень за навчальний рік. 06.09.2024 та 17.01.2025 мною було сплачено по 12000 гривень за один семестр, в загальній сумі 24000 гривень, про що свідчать відповідні квитанції долучені до позовної заяви. Враховуючи те, що батьки несуть однакову участь в утриманні дітей просить суд стягнути з відповідача половину фактично сплачених мною коштів за навчання сина в розмірі 12000 гривень. Оскільки, загальна сума навчання в рік становить 24000 гривень, половина, яку б мав сплачувати відповідач становить 12000 гривень щорічно, вважає за можливе визначити на майбутнє стягнення додаткових витрат на навчання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 1 вересня 2025 до завершення навчання 30.06.2028. 22 серпня 2024 син ОСОБА_3 отримав травму косий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням кісткових фрагментів, був прооперований. Для оперативного втручання позивачем було придбано комплект фіксаторів для інтрамедулярного остеосинтезу великогомілкової кістки NX Medical в розмірі 21400 гривень. Вважає, що з відповідача підлягає стягненню половина потраченої мною суми в розмірі 10700 гривень. На підставі наведеного просить позов задоволити.

Позиція відповідача: відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

17.02.2025 відповідь з Єдиного демографічного реєстру; 18.02.2025 ухвала суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду; 03.03.2025 запит відповідача на отримання публічної інформації; 06.03.2025 відповідь на запит.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.09.2008 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.04.2012.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2021 року змінено розмір аліментів встановлений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 серпня 2018 у справі № 450/2057/18 та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 2000 грн. (дві тисячі гривень) на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме 25.02.2021 року та до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування № 25 від 11.02.2025 діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані та проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді водія вантажного автомобіля у Польщі на фірмі Firma M&R Logistics, яка знаходиться за адресою: вул. Колейова, 20 м. Нови Томишль (64-300 Nowy Tomysl, ulica Kolejowa 20).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягувались з відповідача на утримання неповнолітніх дітей визначено судом в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно якого ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, відзив на позовну заяву не поданий, враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дітей та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Зважаючи на рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дитини, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, потреби неповнолітнього сина, суд вважає наявність підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи та інтересам дітей, яка потребує матеріального утримання в більшому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, протилежного суду не надано, що свідчить про те, що останній має можливість сплачувати аліменти. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дитини.

Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину суд виходить з викладеного нижче.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після фактичного понесення разово, періодично або постійно. (ч. 3 ст. 185 СК України)

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В правовій позиції Верхового Суду України, висловленій 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17, зазначено, що виходячи з аналізу статті 185 СК України, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

На підтвердження додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 12 000 грн. позивачем надано: договір № 37 про надання освітніх послуг між Відокремленим структурним підрозділом «Технологічний коледж Національного університету «Львівська політехніка» та фізичною особою ОСОБА_1 від 03.08.2024, довідку № 1289 від 21.10.2024 про те, що ОСОБА_3 є студентом першого курсу денної форми навчання, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №29 від 06.09.2024 на загальну суму 12000,00 грн., призначення платежу: оплата за навчання студента ОСОБА_3 , перший курс; квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №76 від 17.01.2025 на загальну суму 12000,00 грн., призначення платежу: оплата за навчання студента ОСОБА_3 , перший курс.

Відтак, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню на загальну суму 12000,00 грн.

На підтвердження додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період 2024 року в розмірі 12580,92 грн. позивачем надано: епікриз/виписка; виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 91272 від 21.10.2024; квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 18 на загальну суму 21400,00 грн. призначення платежу:комплект фіксаторів для інтрамедулярного остеосинтезу великогомілкової кістки NX Medical; видаткову накладну № 134 від 27.08.2024.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення 10700,00 грн. і підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на навчання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1000 гривень щомісячно починаючи з 01 вересня 2025 до закінчення навчання 30 червня 2028, слід зазначити, що даним рішенням стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і та до досягнення дітьми повноліття, таким чином це призведе до подвійного стягнення аліментів, а тому вимогу про стягнення 1000 гривень щомісячно слід вважати подвійним стягненням аліментів.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем долучено лише попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 12.02.2025, однак не долучено договору про надання правничої допомоги, що унеможливлює дослідити умови такого, щодо визначеного порядку обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні стягнення судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Так, статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності та розумності їх розміру.

У справі «Георгуліс та інші проти Греції» (Georgoulis and others v. Grece) Європейський суд з прав людини, пославшись на наведену вище справу «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), зазначив, що згідно з його практикою, відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, більше того, розумний характер їх розміру. Суд відзначив, що у цій справі на обґрунтування вимоги про відшкодування судових витрат не було надано підтверджуючих документів, які дозволили б йому точно розрахувати ці витрати.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача суми судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу відсутні, а тому в задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.12.2021 у справі № 450/702/21.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 додаткові витрати на навчання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Стягнутиз ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 додаткові витрати на лікування неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період 2024 року в розмірі 10700,00 (десять тисяч сімсот грн. 00 коп.) гривень.

Стягнутиз ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,АДРЕСА_3 .

СуддяД. А. Кукса