СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3867/25
ун. № 759/6566/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

УСТАНОВИВ:

28.03.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Бондарем А.В., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 31.03.2025.

Дослідивши позовну заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

До відкриття провадження у справі, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), чи підсудна справа цьому суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно зі ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 12.03.2025 у справі № 910/20490/21 (910/19964/23) Верховний суд виснував, що до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.

Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Такої ж думки дотримується Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17.

Близька за змістом позиція про те, що використання документів, викладених іноземною (російською) мовою без їх засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, суперечить положенням Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та частини першої статті 9 ЦПК України (мова цивільного судочинства), міститься у постанові від Верховного Суду 18.09.2024 у справі № 751/1620/23.

До позовної заяви представник позивача долучив як докази:

-паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 10.03.1995;

-свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 09.03.2005;

-рішення суду про розірвання шлюбу по справі № 2 - 74/2006 від 20.02.2006;

-свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.04.2006;

-заява про зняття з місця реєстрації від 11.11.2003;

-свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 16.03.2007;

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 10.03.2016:

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 06.03.2017;

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 28.01.2019.

У порушення вказаних вище вимог зазначені докази не перекладені з недержавної мови на українську.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху. При цьому, суддя вважає за доцільне встановити позивачці строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95, 175, 177, 185, 258-261, 353ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Зобов`язати позивачку надати перекладені з недержавної мови на українську мову в установленому законодавством порядку такі документи:

-паспорт громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 ;

-свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 10.03.1995;

-свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 09.03.2005;

-рішення суду про розірвання шлюбу по справі № 2 - 74/2006 від 20.02.2006;

-свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 05.04.2006;

-заява про зняття з місця реєстрації від 11.11.2003;

-свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 16.03.2007;

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 10.03.2016:

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 06.03.2017;

-довідка про реєстрацію в АДРЕСА_1 від 28.01.2019,

у строк, що становить 10 днів з дня вручення позивачці цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачці, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Кравченко