Справа № 204/4707/24
Провадження № 2/172/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 вказує, що позивачка на постійній основі проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належав позивачці на праві власності. З початком повномасштабного вторгнення росії на територію України 24.02.2022 року, почалися активні бойові дії в місті Попасна, яке 08.05.2022 року було окуповане збройними силами російської федерації. У зв`язку з постійними бомбардуваннями та артилерійськими обстрілами, позивачка не встигла взяти з собою документи на будинок. Після вимушеного переміщення з м. Попасна до м. Дніпро, вона з метою отримання компенсації за знищене нерухоме майно, подала заяву про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення відомостей про право власності до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради своїм рішенням відмовлено у вчиненні реєстраційних дій так як реєстратором не знайдено відомостей про речові права у відповідних реєстрах та архівних складових частинах таких реєстрів. Просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 12.06.2024 року позов залишений без руху, у встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивачем усунуті.

Ухвалою від 25.06.2024 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.09.2024 року позов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

З Дніпровського апеляційного суду на підставі ухвали від 27.12.2024 року надійшла вищевказана цивільна справа для продовження її розгляду.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач, третя особа про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що позивачка це його рідна матір. Він проживав по АДРЕСА_2 . Після початку повномасштабного вторгнення, так як будинок матері знаходився ближче до лінії фронту, вона перебралася до нього додому, а потім до тещі. Через деякий час він переїхав з дружиною у м. Дніпро, а матір залишилася з тещею в м. Попасна. Через тиждень був приліт в будинок тещі, де згоріли всі документи. Будинок АДРЕСА_1 належить матері з 1980-х років. Він там також жив з дитинства. До 2018 року дружина була зареєстрована за іншою адресою, а потім знялася з реєстрації так як треба було для отримання субсидії. Бачив домову книгу у матері. У 2007 році робили газифікацію будинку.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона проживала по АДРЕСА_2 . Позивачка це її свекруха. Після початку вторгнення у березні 2022 року вони з чоловіком виїхали з м. Попасна. Свекруха взяла документи і пішла жити до її (свідка) матері. Через деякий час подзвонили і сказали, що був приліт в хату і пожежа була, де згоріли всі документи. Свекруха жила по АДРЕСА_1 . Їй відомо, що будинок належить свекрусі. Вона жила за вказаною адресою і бачила документи про право власності на будинок. Платила за комунальні послуги, син іноді допомагав. Одружилися з ОСОБА_3 у 1999 році, коли він жив з матір`ю по АДРЕСА_1 .

Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.02.2023 року вбачається, що записи у реєстрах щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

На підтвердження позовних вимог позивачка надала копію довідки, виданої Попаснянською міською військовою адміністрацією 10.07.2023 року про те, що ОСОБА_1 до 24.02.2022 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , довідка видана на підставі заяви ОСОБА_1 , паспорта, а також квитанції про оплату за спожиту електричну енергію та природній газ за липень 2020, листопад 2020 - січень 2022 року.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, так як позивачка не надала суду достатніх та належних доказів які б вказували на те, що вона є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. З доказів надані лише довідка про факт проживання позивачки за цією адресою до 24.02.2022 року, видана на підставі її заяви та паспорта, квитанції про сплату за комунальні послуги, копія паспорта позивачки. Сама по собі реєстрація місця проживання не може посвідчувати наявність у особи права власності. Щодо таких доказів як пояснення свідків суд зауважує, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є близькими родичами позивачки, тому є зацікавленими особами, а їх пояснення стосуються фактичного проживання позивачки у будинку по АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 316, 317, 319, 328, 334, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області, третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г. Битяк