Справа № 606/349/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся через свого представника адвоката Братівника І.С. до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 , який є батьком сторін та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема і на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами.

12.10.2021 було укладено договір про поділ спадкового майна між спадкоємцями померлого ОСОБА_3 , за яким, зокрема: син спадкодавця ОСОБА_1 спадкує житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку ня якій розташований даний житловий будинок.

Після смерті ОСОБА_3 отримати у приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Савки В.І. свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний вище будинок позивач не може через те, що на вказаний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами відсутні правовстановлюючі документи на ім`я ОСОБА_3 , будинок належав до колгоспного типу двору.

Враховуючи вказані обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду для визнання права власності на спадкове майно за рішенням суду.

Ухвалою суду від 06.03.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач та його представник - адвокат Братівник І.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, представником було подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.10.2019, виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль (а.с.8).

Після його смерті відкрилась спадщина.

Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І. 15.11.2019 заведена спадкова справа за №24/2019, за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_1 . Станом на 03.04.2020 діти спадкодавця: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину, інші спадкоємці не звертались. Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2025 за №32/02-31, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.11.2019 за №58333024 (а.с. 9, 11-12).

Відповідно до копії договору про поділ спадщини від 12.10.2021, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поділили спадкове майно, після смерті їхнього батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, ОСОБА_1 у спадщину переходить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, яка необхідна для його обслуговування (а.с.10).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Савкою В.І. від 20.02.2025 за №32/02-31, слідує, що при розгляді документів, було встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_3 , інші члени колгоспного двору відсутні. Враховуючи вказане ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.11-12).

Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 46 від 03.02.2020, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , однак право власності не зареєстроване (а.с.13).

Згідно довідки, виданої Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 02.01.2025 за №2, копії погосподарської книги, витягу №10 від 13.03.2025 з погосподарської книги №4 за 1991-1995 роки, станом на 15.04.1991 житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , був зареєстрованим колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші члени колгоспного двору відсутні.

Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 04.02.2020, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 56,0 кв.м., з якої житлова 38,2 кв.м.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був ОСОБА_3 , інші члени колгоспного двору відсутні. Відтак, ОСОБА_3 належав вказаний житловий будинок.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України слідує, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому його право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1270 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 02.04.2025.

Суддя А.В.Мельник