___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1357/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» 03.12.2024 звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 48 969,61 гривень та судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2012 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.01.2012 підписав власноруч на планшеті Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та таким чином підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 17.11.2024 склала 48 969,61 гривень, та складається з заборгованості за тілом кредиту. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Ухвалою Малиновського райсуду від 05.12.2024 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А..

Ухвалою судді від 15.01.2025 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник позивача у позовній заяві зазначив та 24.11.2024 надав суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач не подав до суду відзиву на позовну заяву, або ж клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, ухвала про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися йому за допомогою системи "Електронний суд" до його електронного кабінету.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 отримав позовну заяву з додатками 15.01.2025. Проте правом на подання відзиву на позовну заяву до цього часу не скористався.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 20.01.2012 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.01.2012 підписав власноруч на планшеті Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та таким чином підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 67 000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку. Для отримання доступу для рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії-10/15, тип Універсальна. ОСОБА_1 після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кошти з власної ініціативи.

У заяві зазначено, що на підставі власного волевиявлення, згідно зі ст. 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї заяви ОСОБА_1 приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms , в редакції, в чинній на дату підписання заяви, які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Відповідач підписавши цю заяву підтвердив, що банком надано йому інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Підписана відповідачем заява містить істотні умови договору, істотні умови кредитування, визначені розміри кредитних лімітів, строк виконання зобов`язань, умови кредитування банком, у тому числі інформацію про визначені відсоткові ставки, інформацію про реальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, наслідки прострочення виконання зобов`язань.

20.01.2012 ОСОБА_1 підписано Паспорт споживчого кредиту, який також містить інформацію про: контактні дані кредитодавця; інформацію та контактні дані кредитного посередника; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформацію; інші важливі правові аспекти.

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на відкриті на ім`я ОСОБА_1 платіжні картки було встановлено кредитну лінію, з наступними лімітами: збільшення кредитного ліміту до 67000,00 грн до 100000,00 грн.

Дослідивши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.10.2020, суд встановив, що вказана Заява містить інформацію про розмір відсоткової ставки для карт типу Універсальна у розмірі 40,8% річних та для карт Універсальна GOLD - 42,0% річних. Вказана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачем

У виписці про рух коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, а отже і отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором. Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладання договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.

В подальшому відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії - 09/16, тип - Універсальна; кредитна карта номер - НОМЕР_3 , строк дії - 06/17, тип - Універсальна GOLD; кредитна карта номер - НОМЕР_4 , строк дії - 03/18, тип - Універсальна GOLD; кредитна карта номер - НОМЕР_5 , строк дії - 03/22, тип - Універсальна GOLD; кредитна підписана власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанову НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про дослідження копії Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.10.2020, що містить розмір відсоткової ставки 40,8% річних для карт Універсальна та 42,0% - для карт Універсальна GOLD.

Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 12.10.2020 відсотки нараховувалися до підписаної відповідачем заяви про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно з п.1.3 у розмірі 40,8%.

Позивач зазначає у позовній заяві, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 - 0%, а в подальшому із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із відповідним позовом.

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 17.11.2024 року, у відповідача наявна заборгованість за кредитом в загальному розмірі 48 969,61 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно доч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. ст.1046,1047 ЦК України,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості,такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

Згідно з ч. 1, 2ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи викладене, а також, що в даному випадку зміст кредитних правовідносин між сторонами зафіксовано у декількох документах, у тому числі Паспорту споживчого кредиту з яким відповідач, як позичальник, ознайомлений, суд вважає, що вказані обставини свідчать про повну обізнаність ОСОБА_1 про надання на відкритий на його ім`я карткових рахунках кредитний ліміт, а також обізнаність про умови кредитування, порядок і строки повернення кредитних коштів

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 12.10.2020 власноруч підписав на планшеті Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 12.01.2012, що відповідає вимогам Постанову НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», та свідчить про його обізнаність про розмір відсоткової ставки для карти типу «Універсальна» у розмірі 42,0% річних, «Універсальна GOLD» у розмірі 40,8% річних.

Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів з вказаного рахунку підтверджується Випискою за договором б/н за період з 20.01.2012 по 22.11.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 регулярно здійснював платежі, спрямовані на поповнення рахунку та часткове повернення кредитних коштів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач у відповідності до вимог ст.81 ЦПК України не спростував наведені позивачем доводи і надані до справи письмові докази.

Отже, суд вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту станом 17.11.2024 у загальному розмірі 48 969,61 грн доведений позивачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2422,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 509, 525, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 20.01.2012 станом на 17.11.2024 у розмірі 48 969 (сорок вісім тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 61 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК», , адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, e-mail: .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення складене та підписане 02.04.2025.

Суддя Ю. А. Скриль