ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2025 року

м.Харків

справа № 638/14725/24

провадження № 22-ц/818/1636/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Люшні А.І., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року, постановлене суддею Шамраєвим М.Є.,

в с т а н о в и в:

У серпня 2024 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 66 948,49 грн, яка складається з: 65 655,49 грн виплата відшкодування потерпілій особі за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу, 1 293,00 грн вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності та стягнути судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 65 655 гривень 49 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані зі встановленням розміру збитків, у розмірі 1 293,00 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шинкарьов Сергій Анатолійович просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та вирішити питання щодо судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що транспортний засіб «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому скоєно було ДТП, знаходився під керуванням ОСОБА_1 , однак йому не належить. Посилався на той факт, що згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди покладається на власника транспортного засобу, якщо інше не передбачено договором. ОСОБА_1 не був власником автомобіля «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , а лише виконував обов`язки водія до договором найму. Вважає, що на підставі викладеного вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, позивач, здійснивши виплату на користь потерпілого, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому суд дійшов висновку, що у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача. Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 12 листопада 2021 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу внаслідок чого відбулась розгерметизація гальмівної системи та зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При дорожньо транспортній пригоді, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були завдані матеріальні збитки.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2022 року по справі № 127/31460/21 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній 12 листопада 2021 року о 12:35 годин керуючи транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу внаслідок чого відбулась розгерметизація гальмівної системи та зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно з ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на 12.11.2021 року, а саме на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу - автомобіля «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована, що підтверджується полісом № 205208577 від 02.08.2021 року про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Власник пошкодженого автомобіля, ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.

12.12.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено звіт № 21- 457 з визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобілю «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 12.11.2021 року, становить 65 655 грн 49 коп.

МТСБУ було відшкодовано потерпілій особі вартість відновлювального ремонту у сумі 65 655,49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 818860 від 14.04.2022 року.

Вартість проведеної оцінки згідно звіту № 21-457, складеного 12.12.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 складає 1293,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1108665 від 23.12.2021 року.

В обґрунтування позову Моторно (транспортне) страхове бюро України посилалось на те, що 12 листопада 2021 року о 12:35 годин водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу внаслідок чого відбулась розгерметизація гальмівної системи та зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2022 року по справі № 127/31460/21 відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що останній 12 листопада 2021 року о 12:35 годин керуючи транспортним засобом «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Вінниця, вул. Коцюбинського, 78, перед виїздом не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу внаслідок чого відбулась розгерметизація гальмівної системи та зіткнення з автомобілем «RENAULT MEGANE» державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідно до звіту № 21-457 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , складає 65 655,49 грн (без ПДП). Шкода завдана власнику автомобіля «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , винуватцем ДТП відповідачем ОСОБА_1 , не відшкодована. Власник пошкодженого автомобіля, ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205208577 з терміном дії з 02.08.2021 року по 01.08.2022 року. Позивачем МТСБУ було відшкодовано вартість відновлювального ремонту у сумі 65 655,49 грн та вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності у сумі 1 293,00 грн. Виходячи з вищевикладеного МТСБУ просить стягнути з ОСОБА_1 витрати пов`язані із виплатою страхового відшкодування в порядку регреса.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

В силу положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями п. 39.1. ст. 39 названого Закону визначено, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 38.2 статті 38 Закону передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач відноситься до категорії осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 Закону, які звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як свідчать матеріали справи, що ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.

12.12.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено звіт № 21- 457 з визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ автомобілю «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

З висновку цього звіту вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «RENAULT MEGANE SCENIC» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року виготовлення, пошкодженого внаслідок ДТП 12.11.2021 року, становить 65 655 грн 49 коп.

Позивачем, тобто МТСБУ, було відшкодовано потерпілій особі вартість відновлювального ремонту у сумі 65 655,49 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 818860 від 14.04.2022 року.

Вартість проведеної оцінки згідно звіту № 21-457, складеного 12.12.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 складає 1293,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1108665 від 23.12.2021 року.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості підстав для стягнення з відповідача вищевказаних витрат пов`язаних із виплатою страхового відшкодування.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з апелянта суми страхового відшкодування, оскільки він не є власником транспортного засобу, судова колегія зазначає наступне.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.

Виняток із цього правила передбачено частинами 3, 5 статті 1187 ЦК України, відповідно до яких особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (власник, орендар, підрядчик тощо), звільняється від обов`язку відшкодування майнової шкоди, завданої транспортним засобом у випадках незаконного заволодіння автомобілем третьою особою, завдання майнової шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої особи. Вказані випадки повинні бути підтверджені належними доказами (матеріалами кримінального провадження, якими встановлено обставину незаконного заволодіння третьою особою транспортним засобом; іншими матеріалами, що підтверджують дію непереборної сили або умисел потерпілої особи), про що обов`язково має бути зазначено в мотивувальній частині судового рішення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст. 1191 ЦК України.

Наявність трудових відносин між володільцем та особою, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки має підтверджуватись відповідними доказами, зокрема документами про наявність трудових відносин тощо. На виникнення зобов`язання володільця (власника) транспортного засобу щодо відшкодування заподіяної ним майнової шкоди впливають обставини, такі як: в який саме час було заподіяно шкоду (під час виконання трудових чи службових обов`язків); чи було джерело підвищеної небезпеки надано працівникові в процесі виконання ним трудових обов`язків чи він самовільно, неправомірно використав його в особистих цілях.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У даній справі, інформація щодо наявності трудових відносин між ОСОБА_1 та власником автомобіля «MAN» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутня, як і відсутня інформація щодо незаконного заволодіння ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом. Тому в момент ДТП, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «MAN» фактично володів та користувався даним майном, хоч і не є його власником, і має нести відповідальність за завдану майнову шкоду.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій надано не було.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шинкарьова Сергія Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Люшня

Ю.М. Мальований