02.04.2025 Справа № 756/6664/24
Унікальний № 756/6664/24
Провадження № 2/756/399/25
р і ш е н н я

іменем України

02 квітня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Харук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 , а саме просила суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 2 120 000,00 грн та суму індексу інфляції на заборгованість по аліментам у загальному розмірі 56 320,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, а саме: аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 24.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн; аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 24.07.2019 і до 11.07.2020 у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн; аліменти на період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з вересня 2020 року і до 23-х років у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн.

На виконання рішення суду в частині, що підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, представником боржника від його імені 12 вересня 2022 року сплачено суму у розмірі 60 000,00 грн. Тобто виконаним є тільки платіж за липень 2019 року за двох дітей та вересень 2020 року в частині сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 . За весь наступний період, починаючи з серпня 2019 року, жодних інших платежів від відповідача не надходило до моменту звернення до суду.

Унаслідок систематичного невиконання відповідачем судового рішення за період з серпня 2019 року по січень 2024 року в останнього перед позивачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 2 120 000,00 грн.

Відтак, на підставі зазначеного позивач уважає необхідним стягнути з відповідача на свою користь за указаний період пеню за прострочення сплати аліментів в сумі основного боргу, що складає 2 120 000,00 грн, а також суму індексу інфляції за прострочення сплати аліментів, що становить 56 320,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2024 року відкрито провадження за вищевказаним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, просила у позові відмовити у повному обсязі з тих підстав, що у її довірителя відсутня вина у виникненні заборгованості зі сплати аліментів. Зокрема, з березня 2022 року відповідач ОСОБА_2 перебуває під вартою в рамках кримінальних проваджень № 0000032 та № 0000081. Наведені обставини є триваючими і безпосередньо впливають на матеріальний стан ОСОБА_2 , у тому числі на його здатність фінансово забезпечувати (утримувати) дітей та сплачувати аліменти в присудженому судом розмірі. У межах зазначених кримінальних проваджень на всі активи відповідача (грошові кошти, майно та корпоративні права) накладено арешт. ОСОБА_2 не має жодного джерела доходу. Відтак, на думку представника відповідача, її довіритель позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, включаючи можливість працювати та отримувати дохід (заробіток).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з огляду на таке.

Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат, зміненим постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, а саме: аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 24.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття, у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн; аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 24.07.2019 і до 11.07.2020, у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн; аліменти на період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з вересня 2020 року і до 23-х років у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000,00 грн.

Також наведеним рішенням визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

У резолютивній частині визначено, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 1 ст. 384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

На підставі вищенаведеного суд звертає увагу, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19 набрало законної сили 07 грудня 2022 року, проте виключно в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць зазначене рішення підлягало негайному виконанню з моменту його ухвалення, тобто з 21 липня 2022 року.

28 вересня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва на виконання зазначеного рішення від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19 видав 3 виконавчі листи щодо стягнення аліментів.

29 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 пред`явила до виконання вказані виконавчі документи, на підставі яких постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. відкрито виконавчі провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_1, № НОМЕР_1.

08 травня 2023 року Верховний Суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат та про стягнення аліментів на період навчання залишив без змін.

Як убачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 834/01-18 від 01.02.2024 по виконавчому провадженню № НОМЕР_2, що проведений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А., станом на 31.01.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_2 з серпня 2019 року по січень 2024 року по аліментам на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 1 080 000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 850/01-18 від 01.02.2024 по виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що проведений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А., станом на 31.01.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_2 з серпня 2019 року по липень 2020 року по аліментам на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 240 000,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 835/01-18 від 01.02.2024 по виконавчому провадженні № НОМЕР_1, що проведений приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А., станом на 31.01.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_2 за період з вересня 2020 року по січень 2024 року по аліментах на період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 800 000,00 грн.

З вищенаведених розрахунків убачається, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19 виконано відповідачем ОСОБА_2 лише у частині сплати аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто сплачено на користь стягувача ОСОБА_1 одноразово по 20 000,00 грн у рамках кожного виконавчого провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують нараховану приватним виконавцем заборгованість.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Одним із видів відповідальності за прострочення сплати аліментів є стягнення неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У Постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначив, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку, а саме приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо (Постанова Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19). У згаданій справі Верховний Суд виходить з того, що положення ЦК субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 10.01.2024 у справі № 359/240/21 та від 19.02.2024 у справі № 761/893/23.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата заробітної плати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19), спільне проживання стягувача та боржника однією сім`єю після ухвалення рішення про стягнення аліментів та непред?явлення його до примусового виконання протягом часу такого проживання (постанову Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 519/970/21).

Потрібно також враховувати, що обставини, які перешкоджали своєчасній сплаті аліментів, повинні існувати на час виникнення заборгованості. На цьому наголосив Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 359/240/21.

У Постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд також констатував, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Як установлено судом вище, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року по справі № 756/9882/19 (набрало законної сили 07 грудня 2022 року) виконано відповідачем ОСОБА_2 лише у частині сплати аліментів у межах суми платежу за один місяць, тобто сплачено на користь стягувача ОСОБА_1 одноразово по 20 000,00 грн у рамках кожного виконавчого провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1. Станом на 31.01.2024 загальна заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 за період з серпня 2019 року по січень 2024 року по аліментам на утримання та навчання дітей становить 2 120 000,00 грн.

Проте, суд звертає увагу, що ще до набрання рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2022 по справі № 756/9882/19 законної сили, 05 березня 2022 року постановою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури відносно ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів (кримінальне провадження № 0000032). У подальшому, строк тримання під вартою продовжувався, у тому числі відповідач ОСОБА_2 перебуває під вартою і на момент розгляду даної справи. Наведені обставини є триваючими і, на думку суду, безпосередньо впливають на матеріальний стан відповідача та його здатність сплачувати аліменти в присудженому судом розмірі.

До того ж, Київський апеляційний суд 03 липня 2024 року по справі № 756/4987/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів скасував рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року та прийняв нову постанову, якою зменшив розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року в справі № 756/9882/19 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20 000,00 грн щомісячно до 1600 грн щомісячно на утримання кожної дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У мотивувальній частині постанови від 03 липня 2024 року по справі № 756/4987/23 Київський апеляційний суд установив наступні обставини щодо зміни майнового стану ОСОБА_2

06 вересня 2023 року до суду першої інстанції м. Києва ОСОБА_2 подано заяву свідка в порядку ст. 93 ЦПК України, в якій ним повідомлено, що він оплатив навчання сина у ТОВ «Київська інтернаціональна школа», де він отримав базову освіту, та підготовку для подальшого вступу у вищий навчальний заклад за кордоном (Kent School, USA). До моменту вступу у ТОВ «Київська інтернаціональна школа» він декілька разів сплачував за навчання сина у British School International, вартість навчання в якій складала приблизно 19-20 тис. доларів США. Він оплатив навчання сина у Kent School, USA за період навчання 2018-2019 роки в розмірі 68720 доларів США та 2019-2020 роки в розмірі 70760 доларів США, а також оплачував додаткові витрати, пов`язані з навчанням сина та його особистими потребами. Також він сплатив вартість навчання доньки ОСОБА_3 у ТОВ «Київська інтернаціональна школа» за період 2019-2020 роки, в подальшому оплата за навчання доньки за 2020-2021 та за 2021-2022 навчальні роки здійснювалась за рахунок спільних коштів подружжя.

Аналогічні обставини встановлені в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року в справі № 756/9882/19.

Згідно листів ГУ ДПС в м. Києві від 10 квітня 2023 року, станом на 07 квітня 2023 року ТОВ «Р.Б.К. Лідер» податкову декларацію з податку на прибуток підприємств та фінансову звітність до контролюючого органу не подавало, тому надати інформацію щодо отриманого прибутку за запитуваний період не має можливості. Крім того, ТОВ «Р.Б.К. Лідер» за період з 01 січня 2022 року по теперішній час податок на прибуток підприємств не сплачувало. ТОВ «Юридична компанія «Бізнес і право», ТОВ «Р.Б.К. Лідер-Флекс», ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп» фінансову звітність за 2022 рік до ГУ ДПС Дніпропетровської області станом на 07 квітня 2023 року не подавали.

МВС України на запит від 28 червня 2023 року щодо зареєстрованих за ОСОБА_2 транспортних засобів повідомлено про відсутність даних про зареєстровані транспортні засоби.

Державною фіскальною службою України на запит від 13 липня 2023 року щодо наявності у ОСОБА_2 рахунку фізичної особи-підприємця, повідомлено про відсутність такого рахунку.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова М.А. у ВП № НОМЕР_3 з виконання виконавчих листів, виданих Оболонським районним судом м. Києва 28 вересня 2022 року в справі № 756/9882/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей та стягнення додаткових витрат, від 19 січня 2023 року арештовано кошти та все майно боржника в межах суми звернення стягнення 1 737 293 грн, а постановами від 31 січня 2023 року накладено арешт на частку учасника товариства з обмеженою відповідальністю, а саме ТОВ «Юридична компанія «Бізнес і право», ТОВ «Українська Бізнес-Компанія», ТОВ «Р.Б.К. Лідер», ТОВ «Р.Б.К. Атлантіс Груп», ТОВ «Р.Б.К. Лідер-Флекс».

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 в період з 1 кварталу 2022 року по 1 квартал 2023 року, ОСОБА_2 отримано за вказаний період в цілому заробітну плату в розмірі 43 129,25 грн. Зокрема, ОСОБА_2 було нараховано заробітну плату (джерело отримання доходу ТОВ «УБК», ТОВ «Норманн») в січні-березні 2022 року, починаючи з квітня 2022 року ОСОБА_2 не нараховувалася заробітна плата та будь-який дохід, в липні 2022 року здійснено нарахування заробітної плати в розмірі 14 538,80 грн в ТОВ «Українська Бізнес-Компанія», керівником в якому на даний час є інша особа ОСОБА_5 , в інші періоди 2022 року та за перший-другий квартал 2023 року інформація про доходи ОСОБА_2 відсутня.

Апеляційним судом відхиляються доводи відповідача про те, що перебування під вартою не є підставою для припинення трудових відносин з господарськими товариствами, керівником в яких є ОСОБА_2 , а отже і не є передумовою для припинення нарахування та виплати заробітної плати, та про можливість делегування ОСОБА_2 виконуваної ним роботи іншій особі, призначення заступника та забезпечення інших передумов для здійснення діяльності своїх компаній, оскільки такі аргументи не спростовують наданих позивачем доказів щодо фактичної відсутності у нього доходу, а відтак і погіршення майнового стану.

Апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача, що перебуваючи під вартою на момент ухвалення рішення суду, позивач не повідомив суду ці обставини та продовжував стверджувати про свою позицію щодо можливості фінансового утримання дітей, оскільки, як було зазначено вище, під час апеляційного та касаційного перегляду справи № 756/9882/19 ОСОБА_2 не міг посилатися на утримання його під вартою з 05 березня 2022 року як на підставу для зміни судового рішення в частині розміру аліментів, присуджених судом, позаяк ці обставини не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Дослідивши вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, а також обставини, що установив Київський апеляційний суд у мотивувальній частині постанови від 03 липня 2024 року по справі № 756/4987/23, суд доходить висновку, що заборгованість зі сплати аліментів за період з березня 2022 року виникла не з вини ОСОБА_2 , оскільки останній із вказаного періоду перебуває під вартою, його майновий стан суттєво змінився, що беззаперечно вплинуло на спроможність сплачувати аліменти. Відтак, у суду немає підстав для застосування такого майнового покарання як неустойка (пеня) відносно платника аліментів ОСОБА_2 за період з березня 2022 року по січень 2024 року.

Щодо стягнення пені з ОСОБА_2 за період із серпня 2019 року до березня 2022 року суд убачає правильним зазначити наступне.

Верховний Суд у постановах від 08.07.2019 по справі № 712/13276/16-ц та від 20.05.2020 по справі № 127/20291/16-ц виснував, що передбачене частиною першою статті 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, виникає з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року набрало законної сили 07 грудня 2022 року, передбачене частиною першою статті 196 СК України право позивача на стягнення із відповідача неустойки, як міри відповідальності платника аліментів за прострочення їх плати, могло виникнути лише з моменту набрання законної сили рішення суду про стягнення аліментів, тобто з 07 грудня 2022 року. Відтак, у суду відсутні правові підстави для стягнення з боржника пені за період до 07 грудня 2022 року.

Позовну вимогу про стягнення суми індексу інфляції на заборгованість по аліментам суд уважає необхідним залишити без задоволення з огляду на таке.

Частинами 1 та 2 ст. 184 СК України визначено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Оскільки, здійснення розрахунків заборгованості по аліментах (індексації аліментів) відноситься до повноважень виконавця, з метою не порушення його дискреції, суд не вправі здійснювати такий розрахунок, підміняючи особу, що здійснює виконавче провадження, та перебирати на себе повноваження виконавця щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до його компетенції. До того ж, незгода з діями виконавця щодо проведення індексації аліментів може бути вирішена судом виключно в порядку, що передбачений розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Таким чином суд роз`яснює, що у випадку неналежного перерахунку заборгованості по аліментам без врахування індексації позивач не позбавлена звернутися за захистом своїх прав до суду у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, що регулюється нормами розділу VІІ ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства, беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 82, 89, 263-265, 384, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 квітня 2025 року.

Суддя,- Белоконна І.В.