Справа № 450/2023/23 Провадження № 2/450/161/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2025 р. устомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Дикій О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя , -

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить поділити спільне з відповідачем майно: припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, тип: легковий(ВІ), номерний знак: НОМЕР_1 , рік випуску: 2003, марка та модель: SKODA OCTAVIA AMBIEN, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_2 , вартість автомобіля відповідно до ринкової вартості 140 000 грн; автомобіль, тип: легковий(ВІ), номерний знак: НОМЕР_3 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_4 , вартість автомобіля відповідно до ринкової вартості 680 000 грн; земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , площа 0,0922 га (922 кв. метрів), цільове призначення: обслуговування бойні, в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 , наступне майно: автомобіль, тип: легковий(ВІ), номерний знак: НОМЕР_1 , рік випуску: 2003, марка та модель: SKODA OCTAVIA AMBIEN, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_5 ; автомобіль, тип: легковий(ВІ), номерний знак: НОМЕР_3 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_4 ; земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_1 , площа 0,0922 га (922 кв. метрів), цільове призначення: обслуговування бойні; припинити право спільної сумісної власності подружжя на бар-магазин, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 88.4, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, 23, 17.03.2003, виконавчий комітет Бібрської міської ради; земельну ділянку несільськогосподарського призначення, адреса: АДРЕСА_1 , площа 0,0327 га (327 кв. метрів), цільове призначення: обслуговування кафе-бару; в порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , наступне майно: бар-магазин, адреса: Львівська обл., Перемишлянський р., м. Бібрка та земельну ділянку несільськогосподарського призначення, адреса: АДРЕСА_1 , площа 0,0327 га (327 кв. метрів), цільове призначення: обслуговування кафе-бару. В обгрунтування позову зазначає, що позивачка перебувала у шлюбі з Відповідачем із 1987 року, їхній шлюб зареєстрований у Нижньовисоцькій сільській раді Турківського району Львівської області. Подружжя разом із сином мешкало у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи неможливість мирного вирішення питань спільного життя та поділу майна, Позивачка ініціювала розірвання шлюбу та поділ спільного майна в судовому порядку. Протягом шлюбу подружжя набуло у спільну сумісну власність таке нерухоме та рухоме майно:житловий будинок (268,4 кв. м) у с. Пасіки-Зубрицькі, який є неподільною річчю. Його вартість згідно з експертною оцінкою становить 5 789 600 грн.; земельна ділянка (0,24 га) під будинком, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку. Вартість ділянки 2 937 000 грн.; бар-магазин (88,4 кв. м) у м. Бібрка, який оцінено у 967 000 грн.; три земельні ділянки у м. Бібрка для ведення бізнесу (загальна площа 0,125 га), вартість яких за експертною оцінкою складає 216 700 грн., а також автомобілі: Skoda Octavia (2003 р.) 140 000 грн.; Opel Vivaro (2015 р.) 680 000 грн. Зважаючи на неможливість подальшого спільного користування нерухомим майном через конфліктні відносини та факти насильства, Позивачка просить суд: залишити за Відповідачем автомобілі та земельну ділянку для обслуговування бойні (загальна вартість 960 700 грн.; залишити за Позивачкою бар-магазин у м. Бібрка вартістю 967 000 грн.; стягнути з Відповідача грошову компенсацію за частку у житловому будинку та земельній ділянці в розмірі 4 363 300 грн. Позивачка вважає, що залишення будинку у спільній власності без проведення реального поділу позбавить її можливості користуватися цим майном, оскільки Відповідач фактично продовжує ним користуватися одноосібно. Відповідач не погоджується на виплату компенсації за частку Позивачки та не вносить відповідні кошти на депозитний рахунок суду, що свідчить про його небажання вирішити спір у добровільному порядку. З урахуванням інтересів Позивачки та дитини, відсутності можливості поділу будинку в натурі, Позивачка наполягає на стягненні компенсації та поділі іншого майна відповідно до заявлених вимог. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

21.09.2023 року представником відповідача адвокатом Мисенко С. А. було подано відзив на позовну заяву, який представник відповідача обґрунтовує тим, що 31.08.2023 року у Пустомитівському районному суді Львівської області ОСОБА_2 отримав ухвалу від 06.06.2023 року, вказує, що Відповідач заперечує звинувачення у психологічному чи фізичному насильстві, зазначаючи відсутність доказів. Відповідач ОСОБА_2 частково визнає позовні вимоги щодо поділу спільного майна. Перелік спільного майна, яке відповідач визнає: житловий будинок (268,4 кв. м) у с. Пасіки Зубрицькі, Львівська обл.; бар-магазин (88,4 кв. м) у АДРЕСА_3 .; земельні ділянки (0,0327 га та 0,0922 га) для обслуговування бару та бойні; приміщення бойні (218,9 кв. м) у АДРЕСА_1 .; автомобіль Skoda Octavia (2003 р.в.), але його оцінка не підтверджена. Спірні моменти: оцінка автомобіля Opel Vivaro (2015 р.в.) не підтверджена: у позові зазначена вартість 680 000 грн, тоді як його було продано у 2023 році за 12 000 грн.; квартира у Львові (50,2 кв. м) була продана без відома відповідача у 2020 році, про що він дізнався лише у 2023 році, Відповідач потребує часу для збору доказів; будинок у с. Пасіки Зубрицькі є подільним, оскільки має кілька поверхів, але немає експертного висновку про можливість поділу в натурі. Це єдине житло відповідача, де він зареєстрований з 2017 року; відсутній розрахунок часток спільного майна у грошовому еквіваленті в позові позивачки; земельна ділянка 50,24 га у с. Пасіки Зубрицькі не є спільним майном, оскільки була отримана відповідачем у приватну власність через безоплатну приватизацію. Щодо судових витрат, то Відповідач не погоджується з заявленими витратами позивачки, оскільки їхній розрахунок зроблено з урахуванням повного задоволення позову. Вказує, що відповідач категорично не згодний із запропонованим позивачкою варіантом поділу. Вимагає рівного розподілу спільного майна.

Того ж дня, 21.09.2023 року через канцелярію суду надійшов зустрічний позов від представника відповідача про поділ майна подружжя, в якому просить суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтво про право власності 29.12.2008, виданого Пасіки Зубрицькою сільською радою на підставі рішення виконкому № 103 від 12,12.2008 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м.; визнати об?єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бар-магазин, пл. 88,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 на праві власності 226 виданого виконавчим комітетом Бібрської міської ради. на підставі свідоцтва про право власності, 17.03.2003 р.; визнати за ОСОБА_2 , право власності на частку в барі-магазині, пл. 88,4 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 ; визнати об?єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , земельну ділянку пл. 0,0327 га для обслуговування кафе-бару, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на землю Серія ЛВ № 029066, виданого згідно розпорядження Перемишлянської райдержадміністрації від 13.05.2002 р. № 195 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2002 р. АЕК № 122670 зареєстрованого в Перемишлянському районному нотаріальному округу за № 1274, яка знаходиться на території м. Бібрка, вул. Львівська, 9; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку земельну ділянку пл. 0,0327 га для обслуговування кафе-бару, яка знаходиться на території АДРЕСА_3 ; визнати об?єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку пл. 0,0922 га для обслуговування бойні, яка належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на землю Серія ЛВ № 029067, виданого згідно розпорядження Перемишлянської райдержадміністрації від 13.05.2002 р. № 196 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2002 р. АЕК № 122673, зареєстрованого в Перемишлянському районному нотаріальному округу за № 1275, яка знаходиться на території м. Бібрка, вул. Торгова, 17; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку земельну ділянку пл. 0,0922 га для обслуговування бойні, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 ; визнати об?єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 приміщення бойні, в цілому, загал. пл. 218.9 м.кв., яке належить на праві власності ОСОБА_2 згідно реєстраційного посвідчення Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 11 серпня 1999 року виданого на підставі свідоцтва, посвідченого Перемишлянською держнотконторою 5.УІІІ, 1999 року за р-м № НОМЕР_6 , записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 25, яке розташоване в АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку приміщення бойні, в цілому, загал. пл. 218.9 м.кв., яке розташоване в АДРЕСА_1 ; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, пл. 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0428; вартість автомобіля, тип : легковий (В1), номерний знак: НОМЕР_3 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова /шасі/ рами ( VIN код): НОМЕР_7 , проданого 9 червня 2023 року на підставі договору купівлі-продажу № 8066/23/007862 за 12 000 грн. (дванадцять тисяч грн.) поділити порівну по 6 000 грн.; присудити ОСОБА_2 сплатити 6 000 грн. (шість тисяч грн.) ОСОБА_1

05.10.2023 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було подано заперечення на відзив представником позивача по первісному позові ОСОБА_1 - адвокатом Куспись Є. А., в яких він вказує на те, що Позивачка стверджує, що відповідач застосовував психологічне та фізичне насильство, погрожував їй, що підтверджується аудіо- та відеозаписами, які будуть подані до суду. Позивачка наполягає на поділі без утворення спільної часткової власності, оскільки спільне володіння майном після розлучення небезпечне для неї та сина. Відповідач стверджує, що земельна ділянка під будинком є його особистою власністю, що підтверджує її неподільність. Законодавство визначає, що будинок та земельна ділянка утворюють єдине ціле, і при переході права власності на будинок право на землю переходить разом із ним. Позивачка вважає, що це слід враховувати при поділі майна.

05.10.2023 року було зареєстровано в системі документообігу суду на передано судді заяву про уточнення позовних вимог представника позивача адвоката Куспись Є. А., в якій позивачка уточнює позовні вимоги на підставі ст. 49 ЦПК України. Щодо поділу майна мотивує таке тим, що неподільні речі можуть бути присуджені одному з подружжя із виплатою компенсації відповідно до ст. 71 СК України. Позивачка просить припинити своє право власності на частку у спільному майні з отриманням компенсації на свою користь (ст. 364 ЦК України). Відповідач не надав документи на частину майна, тому поділ спочатку ґрунтувався на адвокатських запитах. Після отримання зустрічного позову та документів позивачка має можливість ідентифікувати та оцінити об`єкти нерухомості. Оцінка майна: OPEL VIVARO (2015 р.в.) проданий відповідачем за 12 000 грн, тоді як експертна оцінка визначає його ринкову вартість у 534 700 грн.; приміщення бойні (218,9 кв. м, м. Бібрка, вул. Торгова, 17) оцінено у 934 200 грн.; бар-магазин (88,4 кв. м, м. Бібрка, вул. Львівська, 9) разом із землею 1 043 000 грн.; бойня з землею 1 074 900 грн. Пропонує такий поділ: передати їй бар-магазин з ділянкою (1 043 000 грн), а відповідачу бойню з ділянкою (1 074 900 грн), оскільки ці об`єкти рівноцінні за вартістю. Додає, що автомобіль Skoda Octavia (2003 р.в.) не включений до поділу через відсутність документів. Щодо земельної ділянки в с. Пасіки Зубрицькі (0,24 га), то зазначає, що Відповідач визнав її особистою власністю, що підтверджує її неподільність. Позивачка просить суд внести зміни до позовних вимог, уточнивши перелік спільного майна подружжя та порядок його поділу, а саме просить об`єкт спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., залишити у власності ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості будинку адреса: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 268,4, житлова площа (кв.м): 128,1., підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, - 29.12.2008, видане Пасіки Зубрицькою сільською радою на підставі рішення виконкому №103 від 12.12.2008р., реєстраційний номер майна: 25983136., в сумі 4 363 300 грн. Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки-Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0428. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , наступне майно: бар-магазин, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 88.4, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, реєстраційний номер майна 9645323, 17.03.2003, виданого виконавчим комітетом Бібрської міської ради. В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , наступне майно: земельну ділянку для обслуговування кафе-бару, пл. 0,0327 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 , наступне майно: приміщення бойні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 218.9 м.кв.; земельну ділянку для обслуговування бойні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Площа 0,0922 га (922 кв. метрів). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля, тип: легковий (B1), номерний знак: НОМЕР_8 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_4 , в розмірі 267350 грн. Судові витрати покласти на Відповідача.

05.10.2023 року представником позивача за первісним позовом було подано відзив на зустрічну позовну заяву, який він мотивує тим, що зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ спільного майна, виділ частки в натурі та визнання особистої власності підлягає спільному розгляду з первісним позовом, оскільки вони взаємопов`язані. Також позивачка стверджує, що відповідач застосовував фізичне та психологічне насильство, що підтверджується аудіо- та відеодоказами. Вона була змушена покинути будинок через загрозу життю та звернулася до поліції із заявою про домашнє насильство (ст. 173-2 КУпАП). Будинок у с. Пасіки-Зубрицькі є неподільним, що підтверджено висновком БТІ. Земельна ділянка під будинком є особистою власністю відповідача, що також підтверджує неподільність об`єкта. Поділ будинку у рівних частках позбавить позивачку можливості користуватися своєю часткою, оскільки спільне проживання з відповідачем є небезпечним. Відповідно до ст. 71 СК України, неподільне майно має бути присуджене одному з подружжя з виплатою компенсації. Автомобіль Opel Vivaro (2015 р.в.) був проданий відповідачем за 12 000 грн, хоча реальна ринкова вартість 534 700 грн (згідно з оцінкою від 22.09.2023 року). Просить задовольнити первісний позов у повному обсязі (з урахуванням уточнених вимог).У задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки запропонований поділ не враховує інтересів позивачки, її сина і позбавить їх житла.

Ухвалою від 12.12.2023 року ухвалено роз`єднати поєднані в одному провадженні позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куспись Євгеній Адамович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, поділ спільного майна подружжя; позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куспись Євгеній Адамович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів - виділити у самостійне провадження; залишити у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куспись Євгеній Адамович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - єдиний унікальний № 450/2023/23; цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куспись Євгеній Адамович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів - передати до канцелярії Пустомитівського районного суду Львівської області для реєстрації та присвоєння провадженню нового унікального номеру.

11.01.2024 року Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області постановлено залишити позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Куспись Євгеній Адамович до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя без руху.

21.02.2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, призначено підготовче судове засідання.

21.02.2024 протокольною ухвалою призначено справу до судового розгляду.

17.09.2024 року суд відмовив в задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження адвоката Мисенко С. А.

В судовому засіданні 21.03.2025 року представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісні позовні вимоги підтримав та просив задоволити, із врахуванням уточнення таких. Щодо зустрічного позову зазначив, що Відповідач намагається визнати всю власність спільною, що суперечить законодавству та фактичному стану речей, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 здійснював домашнє насильство, що змусило позивачку покинути будинок, зазначає, що всім майно користується виключно ОСОБА_2 . Відповідь із БТІ, яка є при матеріалах справи підтверджує, що будинок неподільний, що є підставою для компенсації, а не для розподілу часток. Ринкова оцінка майна відповідає реальній вартості, і твердження відповідача про її сумнівність є безпідставними.

В судовому засіданні 21.03.2025 року представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги підтримала та просила задоволити повністю, а в задоволенні первісного позову відмовити. Щодо первісного позову зазначила, що Позивачка просить залишити будинок за відповідачем, але при цьому вимагає компенсацію, яка перевищує половину його вартості. Будинок не є неподільним, довідка БТІ не є експертним висновком. Він має окремі входи та може бути поділений відповідно до ст. 183 ЦК України. Запропонована позивачкою оцінка завищена, оскільки звіти про оцінку майна проведені без повного огляду об`єктів. Автомобіль Opel Vivaro був проданий за 12 000 грн., а не 534 700 грн., що підтверджено договором купівлі-продажу. У зв`язку із наведеним в задоволенні первісного позову просить суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги доводи первісного позову та зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.01.2024 року у справі № 450/6217/23, провадження № 2/450/563/24, вирішено розірвати, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шлюб зареєстрований 08.12.1987 року Нижньовисоцькою сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 19, а також стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 27.02.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м. належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про право власності від 29.12.2008 року, виданого Пасіки Зубрицькою сільською радою на підставі рішення виконкому № 103 від 12.12.2008 року.

Із Звіту про оцінку житлової нерухомості, а саме житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2400 га, кадастровий номер :01:001:0428 та відповідно Висновку про вартість об`єкта оцінки, наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 10.04.2023 року вбачається, що ринкова вартість таких становить 8 726 600 грн. (2 937 000 вартість земельної ділянки, 5 789 600 грн вартість житлового будинку).

Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, пл. 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0428, належить ОСОБА_2 на підставі рішення № 21 від 28.02.1995 року Зубрянської сільської ради.

Згідно Звіту про експертно грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки Зубрицькі, Пустомитівського (теп. Львівського) району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0428, наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 02.05.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість такої становить 2 937 000 грн.

Бар-магазин, пл. 88,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 , на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 17.03.2003 року.

Згідно Звіту про оцінку нежитлової нерухомості, а саме - бар-магазин, пл. 88,4 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 02.05.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість такого становить 967 000 грн.

Земельна ділянка пл. 0,0327 га для обслуговування кафе-бару, яка знаходиться на території АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на землю Серія ЛВ № 029066, виданого згідно розпорядження Перемишлянської райдержадміністрації від 13.05.2002 року № 195 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 травня 2002 р. АЕК № 122670 зареєстрованого в Перемишлянському районному нотаріальному округу за № 1274.

Згідно Звіту про експертно грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,0327 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 10.04.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість такої становить 76 000 грн.

Земельна ділянка пл. 0,0922 га для обслуговування бойні, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЛВ № 029067, виданого згідно розпорядження Перемишлянської райдержадміністрації від 13.05.2002 року № 196 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2002 року серії АЕК № 122673, зареєстрованого в Перемишлянському районному нотаріальному округу за № 1275.

Згідно Звіту про експертно грошову оцінку земельної ділянки, загальною площею 0,0922 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 02.05.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість такої становить 140 700 грн.

Приміщення бойні, в цілому, загал. пл. 218.9 м.кв., яке розташоване в АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 згідно реєстраційного посвідчення Золочівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 11.08.1999 року виданого на підставі Свідоцтва, посвідченого Перемишлянською держнотконторою 5.УШ. 1999 року за р-м № 1275, записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 25.

Відповідно до Звіту про оцінку нежитлової нерухомості, наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 22.09.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість приміщення бойні, загальною площею 218.9 м.кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , становить 934 200 грн., що еквівалентно 25 547 доларів США.

Згідно Договору купівлі-продажу № 8066/23/007862 від 09.06.2023 року автомобіль, який як вбачається із Акта огляду № 8066/23/002077 від 09.06.2023 року, належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 05.12.2018 року, тип: легковий (В1), номерний знак: НОМЕР_3 , рік випуску: 2015, марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_7 , такий був проданий 09.06.2023 року за 12 000 грн. (дванадцять тисяч грн.).

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 22.09.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість автомобіля марки: OPEL, моделі: VIVARO, 2015 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_7 , становить 534 700 грн., що еквівалентно 14 623 доларів США.

Так, судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі ОСОБА_2 набув у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2400 га, кадастровий номер :01:001:0428; бар-магазин, розташований в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку для обслуговування кафе-бару, яка знаходиться на території АДРЕСА_3 ; приміщення бойні, загальною площею 218.9 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 , також земельну ділянку, пл. 0,0922 га для обслуговування бойні та автомобіль марки: OPEL, моделі: VIVARO, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_7 .

Окрім того, судом встановлено та визнано сторонами, що земельна ділянка з цільовим призначенням (використанням) для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2400 га, кадастровий номер :01:001:0428, яка розташована в с. Пасіки-Зубрицькі, Львівського району, Львівської області, надана ОСОБА_2 на підставі рішення від 28.02.1995 № 21 Зубрянської сільської ради і така була передана шляхом безоплатної приватизації ОСОБА_2 .

Оскільки на час ухвалення вищевказаного рішення діяв чинний Декрет Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», який втратив чинність 14.09.2006 року.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка, закріплені у статті 57 Сімейного кодексу України. Зокрема, нормами пункту 5 частини 1 даної статті визначено, що земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності, в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю набувача.

Що узгоджується із позицією, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в п. 182 зазначено: «Відповідно до положень статей 81, 116 3К окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК».

Вказані обставини визнаються сторонами.

Відповідно ч. 1 до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно ч. 2, 3, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

П. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Згідно долученої до матеріалів справи Відповіді із ОКП «БТІ та ЕО» № 1474 від 10.04.2023 року на запит адвоката Куспись Є. А. за № 2/2923 від 29.03.2023 року вбачається, що згідно інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна за наказом №55 від 18.06.2007 року Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, поділ на самостійні об?єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Враховуючи вищенаведене, будинок АДРЕСА_4 не може бути розділений на окремі об?єкти нерухомого майна з присвоєнням адреси кожному з них.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни).

Результат тлумачення приватно-правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вже звертав увагу на те, що загальні засади (принципи) цивільного права є фундаментальними, й інші джерела правового регулювання, насамперед акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту цих засад (принципів). Останні мають пряму дію, а тому їх слід ураховувати, здійснюючи, зокрема, тлумачення приписів актів цивільного законодавства (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц).

Суд відхиляє доводи представника відповідача за первісним позовом адвоката Мисенко С. А. про те, що її довіритель не дає згоди на компенсацію, та, що відповідна сума не внесена на депозитний рахунок суду, оскільки Позивачка не претендує на те, щоби житловий будинок залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона навпаки дала згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок від відповідача.

Велика Палата Верховного Суду ( справа № 209/3085/20, провадження №14-182цс21) зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Інакше кажучи, вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду, що підтверджує висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). А також суд звертає увагу на те, що підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Також в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль проданий відповідачем ОСОБА_2 в період шлюбу, але після припинення ведення спільного господарства, доказів того, що отримані від продажу гроші були використані ОСОБА_2 в інтересах сім`ї сторони не надали, автомобіль є неподільною річчю, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним має право на компенсацію ринкової вартості частки автомобіля.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу наданого ПП «Західний експертно-консалтинговий центр» 22.09.2023 року та Висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість автомобіля марки: OPEL, моделі: VIVARO, 2015 р.в., державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , номер шасі (кузова, рами) VIN код: НОМЕР_7 , становить 534 700 грн., що еквівалентно 14 623 доларів США.

Відповідач не надав доказів на спростування цієї вартості, проте визнав, що компенсації позивачу підлягає 1/2 частка, також суду здається очевидним той факт, що Відповідач продав автомобіль після подання первісного позову позивачкою, що може свідчити про спробу зменшити вартість майна, яке підлягає поділу.

Згідно Договору купівлі-продажу № 8066/23/007862 від 09.06.2023 року автомобіль, який як вбачається із Акта огляду № 8066/23/002077 від 09.06.2023 року, належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_11 від 05.12.2018 року, тип: легковий (В1), номерний знак: НОМЕР_3 , рік випуску: 2015, марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_7 , такий був проданий 09.06.2023 року за 12 000 грн. (дванадцять тисяч грн.), вочевидь така сума не відповідає ринковій вартості даного транспортного засобу, тому не може бути прийнята судом до уваги.

Таким чином, за правилами диспозитивності (ст. 13 ЦПК України), компенсація вартості 1/2 частки автомобіля складає 267 350 грн., тому саме дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи представника відповідача за первісним позовом - адвоката Мисенко С. А. про те, що дослідження об?єктів було проведено не в повному обсязі, а також, що надані стороною позивача за первісним позовом звіти про оцінку є недійсні, та не мають братися судом до уваги, оскільки сертифікат суб?єкта оціночної дільності від 16.02.2021 року 114/21 анульований, спростовуються наданими нею ж доказами, а саме із змісту долученої Відповіді із Фонду державного майна України "Про надання інформації щодо анулювання сертифіката суб`єкта оціночної діяльності" № 10-59-34042 від 18.12.2024 року вбачається, що Фонд видав ПП «ЗАХІДНИЙ ЕКСПЕРТНО-КОНСАЛТИНГОВИЙ ЦЕНТР» новий сертифікат суб?єкта оціночної діяльності від 23.02.2023 № 119/2023 за спеціалізаціями 1.1, 1.2, 1.3, 1.7. Сертифікат діє три роки, тобто до 23.02.2026 року, а тому діяльність оцінювача на момент підготовки звітів про оцінку здійснювалася на законних підставах, сторона відповідача за первісним позовом, заперечуючи достовірність звітів, які наявні в матеріалах справи, не надали власних альтернативних оцінок, які могли б підтвердити їх позицію або спростувати висновки, викладені у звітах позивача за первісним позовом.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо особливостей регулювання земельних відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 09.06.2022, розділ VII «Прикінцеві положення» Закону про оцінку доповнено пунктом 7, згідно з яким сертифікати суб?єктів оціночної діяльності, строк дії яких закінчився під час дії воєнного стану, є чинними до спливу трьох місяців з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Отже, сертифікат від 23.02.2023 № 119/2023 є чинним до закінчення строку його дії з урахуванням вимог пункту 7 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону про оцінку.

Однак щодо позовної вимоги первісного позову в частині залишення у власності ОСОБА_2 , та відповідно стягнення грошової компенсації з нього за частку в об`єкті спільної сумісної власності житлового будинку, то така не підлягає задоволенню, оскільки без належної експертизи (висновку судової будівельно-технічної експертизи), яку сторони не ініціювали в процесі розгляду справи, суд позбавлений можливості визначити технічну можливість поділу будинку та відповідно обґрунтованість компенсації, а Відповідь із ОКП «БТІ та ЕО» № 1474 від 10.04.2023 року не містить відомостей щодо технічної можливості чи неможливості поділу спірного будинку, а отже, не може бути належним доказом у цій частині, у зв`язку із чим, приходжу до висновку про доцільність визнання за кожним із подружжя права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 , без його реального поділу та залишає вказане нерухоме майно у їх спільній частковій власності.

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено: «склад та обсяг майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та підлягає поділу між ними, дозволяв суду здійснити його реальний поділ шляхом передачі кожному з подружжя окремих об`єктів нерухомого майна. Саме такі мотиви, викладені у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у цій справі, що стали однією з підстав передачі судом касаційної інстанції справи на новий апеляційний розгляд. Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду дійшов обґрунтованого висновку про доцільність проведення у цій справі реального поділу майна між подружжям у спосіб виділення кожному в натурі окремих видів (об`єктів) майна, як просили здійснити сторони в первісному та зустрічному позовах».

Враховуючи вищенаведене, так як запропонований відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом, спосіб поділу спільного майна подружжя не вирішує спір, оскільки залишає такий у спільній власності сторін, в той час як запропонований позивачем за первісним та відповідачем за зустрічним позовом спосіб поділу спільного майна, за яким одному і другому з подружжя виділяється окремий об`єкт нерухомого майна, є найбільш прийнятним у цьому випадку, оскільки вирішує спір по суті і забезпечує кожному з подружжя можливість володіння, ведення господарської діяльності і користування окремим, а не спільним нерухомим майном, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягають до задоволення в цій частині, тому слід провести поділ спільного майна подружжя, виділивши в особисту приватну власність ОСОБА_2 приміщення бойні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 218,9 кв.м. та земельну ділянку для обслуговування бойні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0922 га., а в особисту приватну власність ОСОБА_1 бар-магазин, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,4 кв.м. та земельну ділянку для обслуговування кафе-бару, яка знаходиться на території АДРЕСА_3 , площею 0,0327 га.

Крім цього, судом визнано за кожною зі сторін право власності на окремі об`єкти нерухомого майна, однак вартість виділеної у власність ОСОБА_2 приміщення бойні та земельної ділянки для обслуговування такої (загальною вартістю 1 074 900 грн.), перевищує вартість бар-магазину та земельної ділянки для обслуговування такого (загальною вартістю 1 043 000 грн.), виділеної у власність ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що оскільки позовні вимоги первісного позову не містять вимоги про стягнення на користь останньої компенсації за перевищення вартості вищевказаного майна та така сама ініціювала такий варіант поділу та погодилась з таким, то відсутні правові підстави для стягнення компенсації та необхідність дотримання принципу рівності часток.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що при поділі майна необхідно враховувати не лише принцип рівності часток (ч. 1 ст. 70 СК України), а й конкретні обставини справи. Відхід від рівності часток можливий, якщо одна зі сторін погодилася на такий поділ або якщо цього вимагають розумні межі справедливості.

Відсутність вимоги про компенсацію у позовних вимогах позбавляє суд можливості присудити її за власною ініціативою (постанова ВС у справі № 127/28684/18).

Відтак, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід визнати житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , поділити житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., який перебував у спільній сумісній власності сторін, визнавши за ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку житлового будинку за кожним, залишивши вказане нерухоме майно у їх спільній частковій власності; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0428; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 бар-магазин, пл. 88,4 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 ; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 земельну ділянку пл. 0,0327 га для обслуговування кафе-бару, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 , земельної ділянки пл. 0,0922 га для обслуговування бойні, для обслуговування бойні, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 ; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 приміщення бойні, в цілому, загал. пл. 218.9 м.кв., яке розташоване в АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля, тип: легковий (B1), номерний знак: НОМЕР_8 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_4 , в розмірі 267 350 грн.

Крім цього, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина десята статті 141 ЦПК України), доказів на підтвердження понесення сторонами інших судових витрат останніми не подано, однак до закінчення судових дебатів у справі представником ОСОБА_2 адвокатом Мисенко С. А. заявлено про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи також положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України згідно з якою при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні; у такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, суд, з урахуванням часткового задоволення як первісних, так і зустрічних позовних вимог, приходить до висновку, що понесені кожною зі сторін судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за кожною зі сторін.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 364 ЦК України, ст. 57, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 200, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,2400 га, яка розташована в с. Пасіки Зубрицькі, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0428, надана ОСОБА_2 на підставі рішення від 28.02.1995 № 21 Зубрянської сільської ради.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) бар-магазин, адреса: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 88.4. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, реєстраційний номер майна 9645323, 17.03.2003, виданого виконавчим комітетом Бібрської міської ради.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , дата народження: ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) земельну ділянку для обслуговування кафе-бару, пл. 0,0327 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) приміщення бойні, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 218.9 м.кв.

В порядку поділу спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) земельну ділянку для обслуговування бойні, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Площа 0,0922 га (922 кв. метрів).

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля, тип: легковий (B1), номерний знак: НОМЕР_8 , рік випуску: 2015 марка та модель: OPEL VIVARO, номер кузова/шасі/рами (VIN код): НОМЕР_4 , в розмірі 267 350 (двісті шістдесят сім тисяч триста п`ятдесят гривень 00 копійок).

В задоволенні інших вимог первісного позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Визнати об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., який належить ОСОБА_2 , на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності 29.12.2008 року виданого Пасіки-Зубрицькою сільською радою на підставі рішення виконкому № 103 від 12.12.2008 року.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 268,4 кв.м., житловою площею 128,1 кв.м., за кожним.

В задоволенні інших вимог зустрічного позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено 28.03.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук