Справа № 354/614/24
Провадження № 2/354/94/25
У Х В А Л А

03 квітня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Ваврійчук Т.Л., за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом.

Ухвалою суду від 12.09.2024 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою суду від 18.03.2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, подані позивачем за зустрічнми позовом до письмових пояснень від 11.12.2024 року документи-довідку про притягнення до адміністративної відповідальності та характеристику про склад сім`ї залишено без розгляду, оскільки вказані докази подані із пропуском законодавчо встановленого процесуального строку, клопотання про поновлення якого не заявлялось. За результатами даного судового засідання оголошено перерву у справі до 14.04.2025 року.

03.04.2025 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про відвід головуючої судді Ваврійчук Т.Л. В обґрунтування заяви зазначив, що у судовому засіданні 18.03.2025 року суддею вилучено з матеріалів справи надані ним довідку про притягнення до адміністративної відповідальності та характеристику про склад сім`ї та повернуто йому, про що він розписався у наданій секретарем розписці. Через похилий вік та стан здоров`я він не розумів зміст документів, що підписав, а тому даний підпис є недійсним і він його відкликає. Зазначені дії судді ставлять під сумнів її об`єктивність під час розгляду даної справи, оскільки таким чином суддя може вилучити із матеріалів справи будь-які інші документи з тих, що були ним подані, а тому просить заяву про відвід судді задовольнити.

При вирішенні заяви про відвід суд виходить з наступного.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36,37 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу(самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу(самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу-ч.2 ст.36 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, виявлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляду справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

У відповідності до ч.2 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Частиною третьою ст.39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У відповідності до положень ч.ч.1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною сьомою ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Положення ст.ст.36,37 ЦПК України визначають вичерпний перелік підстав для відводу(самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв`язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

Оскільки заява позивача за зустрічним позовом про відвід судді не підпадає під дію пунктів 1-4 ч.1 ст.36, ст.37 ЦПК України та подана на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України на відповідача покладений обов`язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід судді не наведено та не надано жодного доказу існування обставин, які б свідчили про те, що головуюча суддя у справі прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи та викликали реальний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді в контексті статей 36 та 37 ЦПК України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів, а доводи позивача за зустрічним позовом зводяться до незгоди із процесуальним рішенням судді.

При цьому суд звертає увагу на те, що всупереч вимог ч.3 ст.39 ЦПК України зазначена заява подана із пропуском законодавчо визначеного строку, встановленого для заявлення відводів на стадії судового розгляду справи, оскільки з її змісту слідує, що про існування підстав для відводу ОСОБА_1 стало відомо під час судового засідання у справі 18.03.2025 року, без наведення будь-яких підстав для обґрунтування причин пропуску вказаного строку.

Із врахуванням вищенаведеного, проаналізувавши подану заяву про відвід та її мотиви, враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом пропущено визначений ч.3 ст.39 ЦПК України строк на подання заяви про відвід та не наведено підстав, передбачених ст.ст.36, 37 ЦПК України для відводу судді, а незгода із процесуальним рішенням судді не може слугувати підставою для його відводу, суд приходить до висновку, про необґрунтованість заявленого відводу.

Враховуючи те, що заява про відвід судді надійшла 03.04.2025 року, а наступне судове засідання у вказаній справі призначене на 14.04.2025 року, тобто дана заява подана раніше, як за три робочі дні до наступного судового засідання, вирішення питання про відвід судді слід передати для вирішення іншому судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою ст.33 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 258, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати необгрунтованою заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід судді - передати в канцелярію суду для визначення судді в порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України для вирішення заяви про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК